Справа № 464/143/26
пр.№ 1-кп/464/282/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №12026142410000002 про обвинувачення 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальної освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Сихівського районного суду м.Львова від 09 січня 2025 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу 17000 грн. штраф не сплачено, 

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 01 січня 2026 року близько 17 год., перебуваючи за адресою: м.Львів, вул.Олександра Довженка, 6, помітив біля терміналу банківську картку АТ «Приват Банк» НОМЕР_1 , після чого, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, розуміючи що вказана банківська картка за сукупністю норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ «Приват Банк» і містять інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, з метою подальшого незаконного використання, шляхом здійснення покупки товару з вказаної картки, привласнив знайдену ним банківську картку АТ «Приват Банк» НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 . В подальшому, 01 січня 2026 року о 18 год. 27 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Напої та тютюн», що за адресою: м.Львів, вул.Олександра Довженка, 2, здійснив одну платіжну операцію по купівлі товару на загальну суму 477 грн., використовуючи при цьому для розрахунку вищевказану банківську картку, яка належить потерпілому ОСОБА_7 . 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю, дав пояснення, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, щиро розкаявся. Просив суд суворо не карати. 
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки усіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні доведена повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує що останнім вчинено кримінальний проступок.
Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, покарання за попереднім вироком не відбув, на обліках у психо-, наркологічному диспансерах не перебуває, не одружений, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. 
Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів може бути міра покарання в межах санкцій статті, за якою ОСОБА_6 обвинувачується у виді пробаційного нагляду.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 09 січня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України призначене покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Запобіжний захід не обирався, витрати на залучення експертів відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
У відповідності до ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).
Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_9 , згідно з ч.1 ст.49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Покарання у виді штрафу за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 09 січня 2025 року виконувати самостійно.
Речові докази, відповідно до постанов дізнавача СД ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, а саме, компакт-диск DVD-R, який зберігається у матеріалах справи – залишити у матеріалах справи, банківську картку "ПРИВАТ БАНК" НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_10 та повернуто йому на відповідальне зберігання - залишити у власності останнього.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ   ОСОБА_11