ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 січня 2026 року справа №200/1556/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі № 200/1556/23 (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) розглянувши заяву Данилюк Руслани Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення, що ухвалено в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В: 

06.10.2025 року Данилюк Руслана Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила змінити спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року у справі № 200/1556/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача нарахованої та невиплаченої суми пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.08.2023 року у розмірі 244 675,55 грн.
Заяву обґрунтовувала тим, що рішення суду, що ухвалено в даній справі та набрало законної сили, в частині виплати заборгованості з пенсії протягом тривалого часу відповідачем не виконується з посиланням на обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, чим порушуються пенсійні права позивача та право на виконання рішення суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі № 200/1556/23 заяву Данилюк Руслани Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення, що ухвалено в даній адміністративній справі, задоволено частково. Змінено спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року, що ухвалено в даній справі, в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести виплату перерахованої пенсії за вирахуванням виплачених сум на наступний. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.08.2023 року в загальній сумі 244 675,55 грн. В задоволенні решти заяви – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання сум заборгованості з пенсійних виплат, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. 
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року, що залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2023 року та набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі довідки державної установи “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області” від 10.02.2023 року № 33/25-355 про розмір грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області провести з 01.12.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки державної установи “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області” від 10.02.2023 року № 33/25-355 про розмір грошового забезпечення та провести виплату перерахованої пенсії за вирахуванням виплачених сум; здійснено розподіл судових витрат.
17.08.2023 року – після набрання судовим рішенням законної сили і повернення справи до суду першої інстанції, адміністративним судом оформлено та видано виконавчі листи.
Інформація про наявність відкритого виконавчого провадження у суду відсутня.
Судом також встановлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року, яке ухвалено в даній справі та набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області вчинені відповідні дії (проведено перерахунок пенсії) та ОСОБА_1 нараховано заборгованість з пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.08.2023 року у загальній сумі 244 675,55 грн. (підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача № 0503010235 за зазначений період). 
Про вказану суму заборгованості заявника (стягувача) повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2025 року № 36218-32478/Ш-02/8-0500/25 на звернення позивача. 
Зазначена сума заборгованості не виплачена через відсутність відповідного бюджетного фінансування органу Пенсійного фонду України.
Розглянувши заяву суд виходить з наступного. 
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, врегульовані розділом IV Кодексу адміністративного судочинства України (ст.ст. 370 – 383).
Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою, зокрема для встановлення або зміни способу або порядку виконання, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Орган Пенсійного фонду України має перед стягувачем (позивачем) заборгованість, яка нарахована на виконання рішення суду, що ухвалено в даній справі.
Проте, сума такої заборгованості не виплачена через не виділення органу Пенсійного фонду України коштів на її виплату.
Вказане свідчить про наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, що є підставою для зміни способу або порядку виконання судового рішення.
При цьому спосіб виконання судового рішення в даній справі підлягає зміні лише в частині зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести виплату перерахованої пенсії на стягнення суми заборгованості з пенсії, яка утворилася внаслідок такого перерахунку. 
В частині зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести перерахунок пенсії – рішення суду виконано, тому правові підстави для зміни способу його виконання в цій частині відсутні.
Отже, на підставі викладеного вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку за належне змінити спосіб захисту прав позивача із зобов`язання на стягнення.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі № 200/1556/23 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі № 200/1556/23 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 08 січня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко