ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа362/4932/25 
Провадження 2-а/362/6/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" січня 2026 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участі секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
в с т а н о в и в:
До суду надійшла вказана адміністративна позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ЕНА №5018914 від 19.06.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 126 КУпАП та стягнути судові витрати.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19.06.2025 року постановою серії ЕНА №5018914 старшого сержанта поліції Середути І.А. поліцейського Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській обл., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового старахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортих засобів, чим порушено вимоги п. 2.1 ПДР України. Вказану постанову вважає незаконною, необгрунтованою. Зазначає, що він перебуває на військовій службі в Збройних Силах України. 19.06.2025 року позивач рухався по пров. Сагайдачному в м. Прилуки. Через деякий час попереду автомобіля позивача почав рухатись автомобіль працівників патрульної поліції. Позивач, не порушуючи ПДР України, ввімкнув покажчик повороту та обігнав службовий автомобіль. Після обгону службовий автомобіль поліції почав рух за автомобілем позивача та через деякий час уввімкнув проблискові мачки червоного та синього кольору. ОСОБА_1 одразу ввімкнув покажчик правого повороту та зупинився. До автомобіля позивача підійшов працівник патрульної поліції, який після того, як представився, не пояснивши причину зупинки, почав вимагати пред`явлення водійського посвідчення, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Позивач зазначає, що він не порушував ПДР України, причини зупинки позивачу повідомлено не було, що є порушенням вимог чинного законодавства.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2025 року позовну заяву залишено без руху із наданням строку на усунення недоліків (а.с. 14).
25.07.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 щодо виконання ухвали суду від 08.07.2025 року.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області подати до суду належним чином засвідчену копію постанови серії ЕНА № 5018914 від 16.06.2025, а також усіх документів (відомостей), на підставі яких винесена зазначена постанова, записи відеореєстраторів (портативних відеореєстраторів), на яких зафіксовано виявлення правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення (а.с. 43-44).
06.10.2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зазначає, що положеннями чинного законодавства передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а пп. 2.1, 2.4 ПДР України встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити такий поліс. 19.06.2025 року о 17:24 поліцейські СРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській обл. під час виконання своїх повноважень щодо контролю дотримання учасниками ПДР України, в м. Прилуки по пров. Г. Сагайдачного, виявивши автомобіль Мазда 906746, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований в іншій країні, з метою виявлення його передачі у володіння особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України, ввімкнувши проблискові маячки, здійснили зупинку автомобіля. Тому твердження позивача, що він був зупиненний без повідомлення про причину зупинки, не відповідає дійсності, а спрямоване на уникнення відповідальності. В ході перевірки документів було встановлено, що позивач керував транспортним засобом без чинного полісу. Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало не пред`явлення позивачем працівнику поліції на його законну вимогу, посвідчення водія, чим порушено п. 2.1 ПДР України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений Законами України та Конституцією України, постанова винесена з дотриманням вимог, встановлених КУпАП. У задоволенні позову просить відмовити та слухати справу без їхньої участі (а.с. 51-55). 
Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що 19.06.2025 року о 17:31:18 поліцейським Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Середутою І.А. винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5018914 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
У постанові зазначено, що 19.06.2025 року о 17:24:41 в м. Прилуки, пров. Г.Сагайдачного, водій керував транспортним засобом Мазда 906746 , реєстраційний номер НОМЕР_2 S Anockiбез чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушено п.2.1 ПДР України (а.с. 59).
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Тобто, саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
У розділі 2 Правил дорожнього руху України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено підстави перевірки документів у особи працівниками поліції. Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
При цьому, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено перелік підстав для зупинки транспортних засобів працівниками поліції. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, оскільки ними виявлено автомобіль Мазда 906746, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований в іншій країні, з метою виявлення його передачі у володіння особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України, ввімкнувши проблискові маячки, здійснили зупинку автомобіля.
Судом встановлено, що відносно позивача не виносилася постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, про яке зазначав відповідач у відзиві на позовну заяву. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем вказаного правопорушення. Перевірити правомірність підстав зупинки судом також не вбачається за можливим через відсутність в матеріалах справи записів відеореєстраторів.
Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що працівник поліції має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15.03.2019 по справі №686/11314/17та від 22.10.2019 по справі №161/7068/16-а.
Отже працівником поліції, не було дотримано вимог, визначених Законом України «Про Національну поліцію», а відповідачем не надано суду доказів, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, або наявність наміру його вчинити, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів саме при зупинці транспортного засобу. Також суду не надано записи відеореєстраторів (портативних відеореєстраторів), на яких зафіксовано виявлення правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Дії позивача є причинно-наслідковим зв`язком відповідно до дій працівника поліції, якими були порушені правові підстави, визначені Законом України «Про Національну поліцію».
При цьому, суд враховує, що згідно з ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У порушення вказаних вимог, відповідних та належних доказів правомірності прийнятого рішення щодо винесення постанови, суду надано не було. 
Враховуючи викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕНА №5018914 від 19.06.2025 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, підлягає скасуванню, як незаконна.
За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, з-поміж іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1211,20 грн.
За таких обставин понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. підлягають стягненню на його користь.
Керуючись Конституцією України, статтями 7, 9, 126, 251, 252, 280, 282 КУпАП, статтями 2, 6, 139, 244-246, 286 КАС України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову серії ЕНА №5018914 від 19.06.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасувати
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, код ЄДРПОУ 40108651, адреса: 14000, м. Чернігів, пр. Перемоги, 74. 
Текст рішення складено 08.01.2026 року. 

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко