Справа №573/91/26 
Номер провадження 1-кс/573/12/26 

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2026 року   м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, стосовно 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Жовтневе, Сумського району, Сумської області, громадянина України, одружено,го з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,  на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, голова ФГ, раніше не судимого, 

- про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2026 року слідчий ОСОБА_6 звернувся із клопотанням, погодженим прокурором, про застосування підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №1 (м. Білопілля) перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12026200570000022 від 16.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
16 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. 
На існування передбачених пунктами 1, 2, 3 ст. 177 КПК України ризиків слідчий зазначив те, що ОСОБА_4 на даний час не має постійного місця роботи, при цьому постійно проживає на території Сумського району Сумської області, котрий є прикордонним регіоном та межує з Російською Федерацією, з якою на даний час припинено міжнародно-правове співробітництво, що у свою чергу унеможливлює кримінальне переслідування підозрюваного у разі якщо останній перебуватиме на території даної держави. Також, необхідно врахувати, що як підозрюваний, так потерпілий та можливі свідки вчинення вказаного кримінального правопорушення проживають в одному населеному пункті, а відтак у разі застосування відносно ОСОБА_4 менш обтяжливого покарання, ніж тримання під вартою, останній матиме можливість незаконно впливати на потерпілу та свідка в цьому кримінальному провадженні, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Крім цього на даний час не встановлено місце перебування засобу яким здійснено підпалювання транспортного засобу, а відтак у разі застосування відносно ОСОБА_4 менш обтяжливого покарання, ніж тримання під вартою, останній матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
У ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, відповідної репутації, відсутності постійного місця роботи, встановленим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів окрім як тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити. 

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, зазначив, що працює фермером на території Миколаївської селищної ради, проживає у будинку в  АДРЕСА_1 . Також у АДРЕСА_3 проживають його батьки. Зазначив, що у вчиненні кримінального правопорушення він визнає себе винним, оскільки умисно вчинив підпал автомобіля співмешканця своєї дружини, із якою разом не проживає, але офіційно не розлучений. Просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешу за адресою його проживання у АДРЕСА_1, або у АДРЕСА_3, де проживають його батьки. 
Захисник ОСОБА_5 підтримала думку підозрюваного, просила також обрати запобіжний захід, не пов"язаний із триманням під вартою, у виді домашнього арешту, або зменшити розмір застави, яку просить прокурор, до мінімального розміру. 
Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України та п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Щодо поняття «обґрунтована підозра» слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує позицію ЄСПЛ, відображену в п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Матеріалами справи підтверджується, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ч. 2 ст. 194 КК України має місце та підтверджується на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, зокрема протоколом огляду місця події в АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено речові докази; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадженні у їх сукупності. 
Оскільки на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Віднесення вказаного злочину до категорії тяжких свідчить про ступінь можливої суспільної небезпечності особи підозрюваного та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду, незаконно вплинути на потерпілого, свідків в рамках кримінального провадження, матиме можливість пошуку інших альтернативних засобів уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене може вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду.
Отже, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані вище обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, а тому застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання заявленим ризикам, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити.
Слідчий суддя вважає за неможливе застосувати менш тяжкий запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою проживання підозрюваного в  АДРЕСА_1 , оскільки потерпілий ОСОБА_7 та колишня дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_8 також проживають у АДРЕСА_2 , де було вчинене кримінальне правопорушення, а тому, з метою недопущення подібного кримінального правопорушення, визначити дамашній арешт за зазначеною адресою слідчий судя вважає недоцільним. Також слідчий суддя вважає за неможливе обрати домашній арешт за адресою проживання батьків підозрюваного у АДРЕСА_3, оскільки до суду не надано доказів наявності вказаного житлового будинку у його власників - батьків, а токож не надано їх згоди на проживання у вказаному житловому будинку ОСОБА_4 під домашнім арештом . 
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та застосувати підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840 грн.
Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 16 березня 2026 року включно.
Визначити підозрюваному  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840 грн.
Роз`яснити  ОСОБА_4 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на депозитний рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави, за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26270240, банк одержувача ДКСУ, м. Київ; одержувач Територіальне управління державної судової адміністрації України в Сумській області, IBAN: UA558201720355249001000008869.

У разі внесення вказаної суми застави  ОСОБА_4  звільнити з-під варти та покласти на нього такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їхнім викликом та вимогою незалежно від стадії кримінального провадження;
2) не відлучатися за межі Сумського району Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваною, яка перебуває під вартою, - з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя