ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 грудня 2025 року           справа №200/11092/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі № 200/11092/21 (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії за вислугою років,

                                                           УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі № 200/11092/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії за вислугою років – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» про розмір грошового забезпечення від 19.07.2021 № 33/25-1907;
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» про розмір грошового забезпечення від 19.07.2021 № 33/25-1907 з 01.12.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.
Вказане судове рішення набрало законної сили 21.12.2021 року. 28 вересня 2022 року по справі видані виконавчі листи.
07 листопада 2022 року, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої, в порядку, передбаченому ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», скеровано сторонам виконавчого провадження. (АСВП № 70256614)
Листом від 15.11.2022 № 0500-0408-8/68091 Боржником повідомлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснено перерахунок пенсії гр. ОСОБА_1 в розмірі 8341,89 грн. (розмір пенсії до перерахунку складав 4796,54 грн.) з 01.12.2019 згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 19.07.2021 № 33/25-1907.
Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 склала 130179,10 грн.

29 серпня 2025 року представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якій просив:
- змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, що виражається у стягненні з Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати щомісячних страхових виплат за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 у загальній сумі 130179,10 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року заяву представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу виконання судового рішення, що ухвалено в даній адміністративній справі, задоволено.
Змінено спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі № 200/11092/21 шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахованої та невиплаченої суми пенсії за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 у сумі 130179 (сто тридцять тисяч сто сімдесят дев`ять) грн 10 коп.

Не погодившись з такою ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні вимог заявника в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виплата доплати пенсії за вказаним рішенням, за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 у загальній сумі 130179,10 грн. буде здійснено в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України. 

У відзиві на апеляційну скаргу заявником висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судовинства України (далі – КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Згідно з частиною третьою  статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України   підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
В силу частини третьої   статті 33 Закону України «Про виконавче провадження»  за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому   Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Суд звертає увагу, що відповідно до положень частини третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України, тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.10.2021 року у справі № 200/11092/21, нараховано 130179,10 грн заборгованості, що утворилась в результаті перерахунку за період з 01.12.2019 року по 31.01.2022 та підлягає виплаті за рішенням суду.
Відповідно до частини першої  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої  статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України   захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Аналіз викладеного вище, дає підстави для висновку, що завданням адміністративного судочинства, є зокрема своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу, в якій остаточно реалізується завдання адміністративного судочинства - ефективний захист та поновлення порушених прав.
У цьому випадку, відповідачем рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.10.2021 у справі № 200/11092/21 в частині виплати заборгованості пенсії не виконується після набрання чинності судовим рішенням, що згідно з частиною третьою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Крім того, оскільки відповідачем не заперечується, що невиплата коштів пов`язана з відсутністю бюджетних асигнувань на рахунках пенсійного фонду, то виконання можливе за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Кошти за КПКВ 3504040 (Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою) передбачені Додатком 3 до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік».
Враховуючи викладене та наведені вище обставини, не виконання рішення суду по суті у визначений початково спосіб, суд першої інстанції дійшов праваильного висновку про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цій справі на стягнення з відповідача визнаної ним же суми заборгованості перед позивачем.
Застосування такого способу виконання є найбільш ефективним за наявності відомостей про суму боргу при цьому спор щодо суми нарахованої заборгованості між позивачем та відповідачем відсутній.
Отже, на підставі викладеного вище, місцевий суд вірно вважав за належне змінити спосіб захисту прав позивача із зобов`язання на стягнення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі № 200/11092/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 11 грудня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук