ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 213/3810/24
провадження № 61-9658св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, виконком Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року в складі колегії суддів:
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог позовних вимог та судових рішень у справі
В провадженні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.
У травні 2025 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотаннями: про повернення до стадії підготовчого провадження, про проведення процедури врегулювання спору за участю судді, про відхилення (виключення) доказів, про відкладення судового розгляду, про поновлення строку на подання доказів та долучення доказів, про забезпечення доказів, про виклик свідків. 
Протокольною ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, постановленою в судовому засіданні 19 травня 2025 року, було відмовлено у задоволенні клопотань, поданих представником ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із зазначеною протокольною ухвалою в частині відмови в поновлення строку на подання доказів, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на протокольну ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, постановлену в судовому засіданні 19 травня 2025 року, закрито, як помилково відкрите.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто. Роз'яснено відповідачу, що протокольна ухвала від 19 травня 2025 року про відмову у задоволенні клопотань окремо від рішення суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що з протоколу судового засідання від 19 травня 2025 року вбачається, що судом першої інстанції було задоволено лише клопотання про відкладення розгляду справи та відмовлено у задоволенні інших клопотань, поданих представником відповідача, без оформлення окремого процесуального документа.
У частині першій статті 353 ЦПК України наведено перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду й у цьому переляку відсутня така протокольна ухвала, як відмова у задоволенні клопотань.
Отже, вказана ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку до ухвалення рішення по суті спору, тому апеляційне провадження підлягає закриттю як помилково відкрите, а апеляційна скарга - поверненню особі, яка її подала.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У липні 2025 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
На обґрунтування касаційної скарги зазначав про те, що пунктом 10 частини першої статті 353 ЦПК України встановлено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмовити поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.
Апеляційний суд зазначене не врахував та обмежив ОСОБА_2 право на доступ до правосуддя, зокрема, на реалізацію права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
12 вересня 2025 року справа № 213/3810/24 надійшла до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
У частині першій статті 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Даний перелік ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Отже, оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що у травні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з рядом клопотань, в тому числі з клопотанням про поновлення строку на подання доказів та долучення доказів.
Протокольною ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року у задоволенні клопотань, поданих представником відповідача, відмовлено без оформлення окремого процесуального документа.
Не погоджуючись із зазначеною протокольною ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у поновлення строку на подання доказів, ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку.
Отже, у цьому випадку предметом апеляційного оскарження була ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у поновленні пропущеного процесуального строку для подання доказів.
Частиною восьмою статті 127 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.
Зазначене кореспондується з пунктом 10 частини першої статті 353 ЦПК.
Проте, суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження та повертаючи апеляційну скаргу з тих підстав, що скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, не врахував положення частини восьмої статті 127 та пункту 10 частини першої статті 353 ЦПК, якими прямо передбачено можливість апеляційного оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.
Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду вважає необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 на протокольну ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року в частині відмови у поновленні строків на подання доказів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатися законною й обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду в частині перегляду протокольної ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання доказів.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:   Судді:	М. Є. Червинська   А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко   В. М. Коротун   М. Ю. Тітов