Єдиний унікальний номер 341/2046/25 
Номер провадження 2/341/176/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

22 січня 2026 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення аліментів.
установив
01.12.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
 
У позові просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб між нею та відповідачем розірвано 07.11.2016. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач не утримує дітей, хоча має можливість, адже працює у Республіці Польща будівельником. На утриманні відповідач нікого не має. 
Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження. 
Судове засідання призначено на 23 грудня 2025 року, яке відкладено у зв`язку з клопотанням відповідача на 13 січня 2026 року.
У судове засідання 13 січня 2026 року прибув відповідач, який повторно просив його відкласти через відсутність представника.
Адвокатка Шевчук-Філімон Н. М. 13.01.2026 подала до суду клопотання в інтересах відповідача, у якому просила розгляд справи відкласти, оскільки через незадовільний стан її здоров`я прибути у судове засідання не має можливості. При цьому доказів повноважень представника в суді адвокат не долучила.
Клопотання відповідача задоволено та відкладено розгляд справи на 21 січня 2026 року.
У чергове судове засідання 21.01.2026 сторони не з`явились.
Позивачка в позові, просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повідомлений про розгляд справи під розпис.
Таким чином, відповідач належним чином повідомлений. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. У судове засідання 21.01.2026 не прибув.
Адвокатка Шевчук-Філімон Н. М. 21.01.2026 повторно подала до суду клопотання в інтересах відповідача, у якому просила розгляд справи відкласти, оскільки через незадовільний стан її здоров`я прибути у судове засідання не має можливості. Зазначила, що листок непрацездатності надасть у наступному судовому засіданні. При цьому до клопотання не долучено доказів повноважень представника відповідача. Відсутні такі і в матеріалах справи.
Відповідно до частини восьмої статті 62 ЦПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Згідно з частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Оскільки в матеріалах справи не міститься належного документа, який підтверджує повноваження представника Шевчук-Філімон Н. М., то суд клопотання про відкладення справи залишає без розгляду.
Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).
Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали.
Ухвалою суду від 21 січня 2026 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі відповідача на підставі наявних матеріалів.
Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.
Згідно зі змістом наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їхнім батьком є ОСОБА_2 , відповідач у справі, а позивачка ОСОБА_1 – матір`ю (а. с. 5-6).
Відповідно до копії рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від
07 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Дітей – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з матір`ю – ОСОБА_1 (а. с. 4).
У судовому засіданні 13.01.2026 ОСОБА_2 повідомив, що ніде не працює і 1/3 середньої заробітної плати працівника для нашої місцевості для нього є надмірним тягарем і він не зможе сплачувати аліменти в такому розмірі.
Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Нормами ч. ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Приписами п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Тобто, законодавством передбачено стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 доходу у наказному провадженні (у безспірному порядку).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512,0 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Отже, мінімальний рекомендований законодавством України розмір аліментів для дитини у віці від 6 до 18 років з 01 січня 2026 року становить 3512,0 грн, а мінімальний гарантований – 1756,0 грн. Відповідно, для двох дітей рекомендований – 7024,0 грн та гарантований - 3512,0 грн.
Відповідно до частини другої статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Водночас середня зарплата у січні 2026 року в Івано-Франківському районі становить близько 21000,0 грн, з яких 1/3 буде становити 7000,0 грн.
Таким чином, у випадку відсутності у відповідача офіційного доходу, заборгованість зі сплати аліментів на двох дітей, у випадку задоволення позову, йому буде нараховуватись у розмірі приблизно 7000,0 грн на місяць, що, фактично, відповідає мінімально рекомендованому розміру аліментів на двох дітей.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 3 вищевказаної Конвенції в усіх діях щодо дітей судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Суд бере до уваги те, що відповідач, як батько дітей зобов`язаний забезпечити достатній рівень життя своїм дітям, а тому, розмір аліментів має бути відповідним для забезпечення достатнього рівня життя дітей.
Суд насамперед діє в інтересах дітей, з огляду на обов`язок батьків забезпечувати своїх дітей та дбати про їх необхідний і достатній рівень життя.
Водночас матеріальне забезпечення дитини є лише одним із обов`язків батьків, серед інших: виховання дитини, духовний, моральний та фізичний розвиток дитини, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя тощо.
Також, суд бере до уваги те, що, відповідно до змісту позову, відповідач працює і має дохід, необхідний для сплати аліментів. Як зазначалось, відповідач правом на спростування доводів позивачки не скористався. Жодних доказів скрутного матеріального становища суду не надав, хоч суд двічі відкладав судові засідання за його клопотаннями.
З огляду на встановлені обставини справи, а саме те, що у позивачки не достатньо коштів для належного забезпечення дітей, які проживають разом з нею, і так чи інакше, обов`язок щодо утримання та виховання дітей переважно лежить на позивачці, доказів, які б спростовували доводи позивачки відповідач суду не надав, обраний спосіб захисту відповідає приписам Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Також, суд ураховує вік дітей та об`єктивий розмір витрат, необхідних для забезпечення їхнього достатнього рівня життя і належного розвитку.
З урахуванням наведеного вище, зокрема, законодавче регулювання питання стягнення аліментів, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття.
За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Позивачка звільнена від сплати судового збору згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог ч. 4 статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. 
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 258, 263, 265, 268, 272, 273, 279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення аліментів задовольнити.
Стягувати із ОСОБА_2  аліменти на користь  ОСОБА_1 , на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття.
Стягнення аліментів розпочати з 01 грудня 2025 року. 
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь держави 1211,20 грн судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 22 січня 2026 року.
Учасники справи:
позивачка –  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
відповідач –  ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ