ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року 	Львів	Справа № 380/5873/25 пров. № А/857/35539/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої судді -  суддів: з участю секретаря судового засідання 	Хобор Р. Б., Бруновської Н. В., Шавеля Р. М., Юник А.А.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Флекстронікс ТзОВ”, Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року, що ухвалила суддя Лунь З.І., у місті Львові, у справі № 380/5873/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Флекстронікс ТзОВ” до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю “Флекстронікс ТзОВ” звернулося до суду із позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.03.2025 № 107/33-00-07-01, яким щодо позивача застосовано штрафну санкцію за не реєстрацію в ЄРПН податкових накладних на суму 10928415,57 грн.;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 100/33-00-07-01 від 07.03.2025 про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 6152254,33 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що висновки акта перевірки щодо порушення порядку реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних та відповідальності за порушення порядку обчислення та сплати ЄСВ є помилковими, а податкове повідомлення - рішення та рішення про застосування до позивача штрафних санкцій складені всупереч вимогам чинного податкового законодавства.
Так, позивач зазначає, що у зареєстрованих позивачем податкових накладних був вказаний умовний ІПН нерезидента "500000000000", а не "300000000000" (як рекомендували податкові органи), але зазначення в податкових накладних умовного ІПН "300000000000" не спростовує факту їх реєстрації в ЄРПН та не призвело до втрат бюджету і не впливає на можливість ідентифікувати покупця та обсяг господарської операції.
Щодо відповідальності за порушення порядку обчислення та сплати ЄСВ рішення відповідача необхідно скасувати повністю у зв`язку з тим, що відповідач неправильно розрахував суму грошового зобов`язання (штрафної санкції), оскільки включив до нього періоди, зокрема, період дії карантину у зв`язку з COVID-19 та воєнного стану, в які штрафні санкції не могли бути застосовані, а суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, вирішуючи питання, які належать до компетенції цього органу, усувати необґрунтованість оскаржуваного рішення в ході судового розгляду.
22 липня 2025 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 10.03.2025 № 107/33-00-07-01.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з таких мотивів. 
Щодо податкового повідомлення – рішення, суд першої інстанції встановив, що позивач у податкових накладних на операції з експорту послуг з переробки давальницької сировини зазначив умовний ІПН "300000000000" замість "500000000000", що передбачалося для операцій з постачання послуг нерезиденту після внесення змін до порядку заповнення накладних. Суд визнав цю обставину технічною помилкою, яка не впливає на ставку ПДВ, показники електронного адміністрування та не зумовлює недоплату до бюджету. Така, помилка не нівелює суть господарської операції та податкові наслідки такої операції для сторін, оскільки дозволяє ідентифікувати контрагента та обсяг господарської операції.
З приводу зазначення в накладних номенклатури “продукти переробки” замість “послуги з переробки давальницької сировини” та коду основного виду діяльності замість коду послуги, суд першої інстанції зауважив, що в акті перевірки відсутнє нормативне обґрунтування цих порушень та їх правові наслідки, а тому немає підстав для висновку, що податкові накладні подані із порушенням строку через ці розбіжності, так як податкові накладні дозволяють ідентифікувати результат наданої послуги.
У частині рішення про застосування штрафних санкцій суд першої інстанції вважав, що незастосування санкцій стосується лише конкретних видів порушень. Донарахування платником або податковим органом своєчасно ненарахованого єдиного внеску не входить до цього переліку. Суд першої інстанції вважав, що штрафні санкції застосовуються не зважаючи на те, що підприємство самостійно виявило помилку, що призвела до ненарахування ЄСВ, та те, що помилка допущена в період карантину чи воєнного стану.
Суд першої інстанції встановив, що загальна сума донарахованого позивачем єдиного внеску становить 12304508,66 грн, при цьому штрафна санкція не може перевищувати 50% від цієї суми. Відповідач правомірно застосував штраф у розмірі 6 152 254,33 грн, враховуючи, що за період з 01.03.2022 до 31.07.2023 штрафні санкції не застосовувалися відповідно до законодавства про воєнний стан.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржили позивач та відповідач.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю “Флекстронікс ТзОВ” зазначає те, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення, порушив норми матеріального та процесуального права, в частині відмови в задоволенні позову, неповно з`ясувавши обставин справи, що є підставою для скасування судового рішення в цій частині та ухвалення нового рішення про задоволення відповідних позовних вимог. 
Позивач вказує на те, що суд першої інстанції помилково застосував норми про звільнення від штрафних санкцій, звузивши їх дію. Позивач наполягає на тому, що законодавство передбачає звільнення від усіх штрафних санкцій за порушення, вчинені у період карантину та воєнного стану, без винятків для окремих видів порушень, адже формулювання законодавства прямо вказує на незастосування санкцій, визначених частиною одинадцятою статті закону, яка включає і відповідальність за донарахування ненарахованого єдиного внеску. Суд помилково проігнорував мету внесення змін до законодавства, яка полягала в підтримці платників податків у важких умовах.
Крім того, контролюючий орган неправильно розрахував штрафну санкцію, включивши до неї суми донарахувань за періоди, коли діяв карантин та воєнний стан. Відповідач не повинен був враховувати всі суми самостійного донарахування за періоди з 01.03.2020 по 31.07.2023, оскільки норми прямо передбачають незастосування штрафу за порушення, вчинені у ці періоди. Тому, на думку позивача, рішення про застосування штрафних санкцій є незаконним. 
Доводи вимог апеляційної скарги Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків зводяться до того, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення, порушив норми матеріального та процесуального права, в частині задоволення позову, неповно з`ясувавши обставин справи, що є підставою для скасування судового рішення в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог. 
Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що помилки у податкових накладних мають очевидний та систематичний характер. Зазначення невірного ідентифікаційного номера нерезидента, неправильної номенклатури та невірного коду діяльності перешкоджає ідентифікації господарської операції, оскільки не дозволяє визначити справжній характер операції - чи це експорт товарів, чи надання послуг нерезиденту, що є принципово різними операціями з різними податковими наслідками. Помилки носять не технічний, а змістовий характер, так як використання загального формулювання не дає можливості визнати податкові накладні достовірними.
Позивач протягом тривалого часу не вживав жодних заходів для виправлення виявлених помилок шляхом складання розрахунків коригування, хоча мав таку можливість і був обізнаний зі змістом фактично здійсненої операції. Реєстрація податкових накладних у електронному реєстрі не позбавляє контролюючий орган права перевірити відповідність їх заповнення встановленим вимогам під час податкової перевірки, а сам факт реєстрації податкової накладної не є підтвердженням відповідності накладної всім вимогам законодавства.
На фактично здійснену господарську операцію з надання послуг нерезиденту позивач не зареєстрував податкові накладні або розрахунки коригування, які відповідали б дійсному змісту операції. Помилка у коді може бути підставою для відмови у формуванні податкового кредиту незалежно від наявності інших факторів ідентифікації. Суд першої інстанції, на думку відповідача помилково застосував норми законодавства, не надавши належної оцінки цим обставинам.
Заслухавши суддю – доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що на підставі направлень від 22.10.2024 року № 297/33-00-23-02, № 298/33-00-07-01, від 25.11.2024 року № 324/33-00-07-01, № 325/33-00-07-05, виданих Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1.2 п. 75 ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82, п.п. 69.2 п.п. 69.35-2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, п. 9-25 розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування” від 08.07.2010 № 2464-VI та на підставі наказу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 215 від 12.09.2024, проведена документальна планова виїзна перевірка Господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю завод “Флекстронікс ТзОВ” з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2019 року по 30.06.2024 року, валютного законодавства за період з 01.07.2019 року по 30.06.2024 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2019 року по 30.06.2024 року.
За результатами перевірки відповідач склав акт № 51/33-00-07-01/3221224 від 06.02.2025 року, відповідно до висновків якого позивач, вчинив порушення:
- п. 201.1, п. 201.3, п. 201.5 та п. 201.10 ст. 201 ПК України, оскільки позивач не склав та не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також ЄРПН) 3235 податкові накладні, згідно з оформленими ВМД на Flextronics ODM Luxembourg S.A. (447), Люксембург, протягом граничного строку на суму 2303398668,12 грн. (щодо послуг з переробки давальницької сировини);
- п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 6, ст. 9 Закону № 2464, оскільки позивач порушив порядок нарахування єдиного внеску, що призвело до його самостійного несвоєчасного нарахування позивачем на загальну суму 12304508,66 грн.
Не погоджуючись з висновками акта перевірки, 24.02.2025 позивач подав заперечення.
Листом від 06.03.2025 вих. № 655/6/33-00-07-01 відповідач залишив висновки акта перевірки без змін, а заперечення позивача - без задоволення.
На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 107/33-00-07-01 від 10.03.2025, яким застосовано штрафну санкцію за нереєстрацію в ЄРПН податкових накладних на суму 10 928 415,57 грн та рішення № 100/33-00-07-01 від 07.03.2025 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 6 152 254,33 грн.
Позивач вважає податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій протиправними, тому просить їх скасувати. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
В межах апеляційного перегляду апеляційний суд аналізує норми законодавства щодо порядку реєстрації податкових накладних, застосування штрафних санкцій за донарахування несвоєчасно нарахованого єдиного внеску та звільнення від відповідальності у період карантину і воєнного стану.
Водночас апеляційний суд не аналізує норми, які регламентують загальні податкові правовідносини, обов`язки платників податків, повноваження контролюючих органів та процедуру адміністративного оскарження, оскільки правильність застосування цих норм у спірних правовідносинах сторонами не оспорюється.
Щодо податкового повідомлення-рішення.
Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач Господарське товариство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю завод “Флекстронікс ТзОВ” уклало договори від 10.01.2013 № ZED-2012-17-DC, від 01.08.2011 № ZED-2011-01-DC з Flextronics ODM Luxembourg S.A. (447), Люксембург про переробку давальницької.
Згідно з договором, замовник зобов`язується постачати виконавцю товари з метою переробки, згідно з додатками “Перелік основних та допоміжних товарів” та оплатити вартість виконаних виконавцем робіт, а виконавець зобов`язується переробляти їх в продукт переробки, згідно переліку наведеного в додатках “Розрахунок вартості товарів та виробництва продуктів переробки” до цього договору та, згідно з технологічним процесом, наведеним в додатках “Технологічна схема переробки товарів”, що є невід`ємною частиною цього договору, та відвантажувати продукти переробки замовнику в порядку та на умовах, визначених даним договором.
Ці операції позивача відображено в поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість р. 3 “інші операції, що оподатковуються за нульовою ставкою” за період з 01.04.2023 по 30.06.2024 року.
На здійснені позивачем експортні операції з переробки давальницької сировини за період з 01.04.2023 по 30.06.2024, згідно з оформленими ВМД на Flextronics ODM Luxembourg S.A. (447), Люксембург, виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні з обсягом постачання на суму 2303398668,12 грн в кількості 3235 податкових накладних.
Як видно із акта перевірки, відповідач встановив, що в податкових накладних у рядку “Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)” замість ІПН “500000000000” проставлено умовний ІПН “300000000000”, замість номенклатури: послуги з переробки давальницької сировини вказана номенклатура: продукти переробки, замість коду послуги, згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010, вказано основний вид діяльності: 27-51-виробництво побутових електричних приладів.
На підставі встановленого, відповідач зробив висновок, що згідно з даними ЄРПН встановлено відсутність реєстрації податкових накладних за послугами з переробки сировини на давальницьких умовах в адресу Flextronics ODM Luxembourg S.A. (447), Люксембург з ІПН 500000000000 в Єдиному реєстру податкових накладних.
При цьому відповідач вважав, що податкові накладні, де у рядку “Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)” проставлено умовний ІПН “300000000000”, є зайво складеними.
Апеляційний суд встановив, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення рішення стали порушення п. 201.1, п. 201.3, п. 201.5 та п. 201.10 ст. 201 ПК України.
Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України, "на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;
й) індивідуальний податковий номер;
к) дата та номер митної декларації зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України;
л) дата та номер договору (контракту) зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України на підставі форвардного контракту, зазначається відповідна відмітка про форвардний контракт.
201.2. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
201.3. У разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексу та/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком.
201.4. Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер:
покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця;
покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.
У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.
Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.
Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі:
здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, або через банк, небанківського надавача платіжних послуг чи платіжний пристрій (безпосередньо на рахунок постачальника);
виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;
надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).
Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.
201.5. Для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні.
201.7. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).
У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
201.8. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
201.9. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.
201.10. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України “Про електронні документи та електронний документообіг” та “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги”.
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого рахунку у банку/небанківському надавачу платіжних послуг на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.
Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.
201.11. Підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:
а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;
б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).
У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми.
Порядок обчислення та накопичення реєстраторами розрахункових операцій та фіскальним сервером контролюючого органу сум податку встановлює Кабінет Міністрів України;
в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 36 підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу;
г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.
201.11-1. Платник податку веде реєстр документів, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 201.11 цієї статті.
201.12. У разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.
Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов`язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.
201.13. Для фізичних осіб, не зареєстрованих як суб`єкти господарювання, що ввозять товари (предмети) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню згідно із законодавством, оформлення митної декларації прирівнюється до подання податкової накладної.
201.14. Платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.
201.15. Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
201.16. Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України."
Пунктом 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 передбачено що, у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V Податкового кодексу України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.
Розрахунок коригування складається особами, визначеними відповідно до пункту 1 цього Порядку. Порядок складання розрахунку коригування та його реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних аналогічний порядку, передбаченому для податкових накладних, крім випадків, передбачених цим Порядком.
У розрахунку коригування вказуються дата та номер податкової накладної, до якої вносяться зміни. У клітинках номера податкової накладної, що не заповнюються, нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються.
У разі складання розрахунку коригування з метою виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, у розрахунку коригування зазначаються виправлені дані.
Не допускається виправлення даних щодо дати складання податкової накладної та її порядкового номера.
Відповідно до абз. 2 пункту 12 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 грудня 2015 року № 1307 (із внесеними змінами та доповненнями) і зареєстрованого в Міністкрстві юстиції України 26.01.2016 № 137/28267:
У разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України у графі "Отримувач (покупець)" зазначаються найменування (П. І. Б.) нерезидента та через кому - країна, в якій зареєстрований покупець (нерезидент), а у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "300000000000", рядок "Податковий номер платника податку або серія (за аявності) та номер паспорта" не заповнюється.
Наказом Мінфіну “Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України” від 27.12.2022 № 463 (далі – Наказ № 463) внесено зміни до наступних форм, виклавши їх у новій редакції, а саме: податкової накладної; податкової декларації з податку на додану вартість; уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок; спрощеної податкової декларації з податку на додану вартість; уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість до спрощеної податкової декларації у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.
Крім того, внесено зміни до Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.2015 № 1307 (далі – Порядок № 1307).
Порядок № 1307 доповнено нормою, що у разі складання ПН за операціями з постачання послуг отримувачу (покупцю) нерезиденту, місце постачання яких розташоване на митній території України, у графі "Отримувач (покупець)" зазначаються найменування (ПІБ) нерезидента та через кому країна, в якій зареєстрований покупець (нерезидент), у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "500000000000", рядок "Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта" не заповнюється. 
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що помилкове зазначення умовного ІПН "300000000000" замість "500000000000" є технічною помилкою. 
Згідно з абзацом 2 пункту 12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 (у редакції, чинній до внесення змін наказом від 27.12.2022 № 63), умовний ІПН "300000000000" застосовується виключно для операцій з вивезення товарів за межі митної території України. 
Після внесення змін наказом № 463 від 27.12.2022 цей же Порядок встановлює, що для операцій з постачання послуг нерезиденту, місце постачання яких розташоване на митній території України, у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "500000000000". 
Ці операції мають принципово різний економічний зміст та різні умови виникнення податкових зобов`язань: для експорту товарів датою виникнення податкових зобов`язань згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України є дата оформлення митної декларації, тоді як для постачання послуг нерезиденту на митній території України застосовуються загальні правила визначення дати виникнення податкових зобов`язань, передбачені пунктом 187.1 статті 187 ПК України без прив`язки до митного оформлення.
Помилкове зазначення умовного ІПН призводить до неможливості ідентифікації виду господарської операції для цілей оподаткування ПДВ. Відповідно до абзацу дванадцятого пункту 201.10 статті 201 ПК України помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді. 
Використання ідентифікатора, призначеного для експорту товарів, у податкових накладних на постачання послуг нерезиденту створює невідповідність між фактичним змістом операції та її відображенням у податковому обліку, що заважає правильній ідентифікації операції саме як операції з надання послуг, а не як операції з експорту товарів. Індивідуальний податковий номер є обов`язковим реквізитом податкової накладної, згідно з підпунктом "й" пункту 201.1 статті 201 ПК України, а його невірне зазначення безпосередньо впливає на правову кваліфікацію операції.
Позивач мав можливість усунути виявлені невідповідності шляхом складання та реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних, відповідно до пункту 21 Порядку № 1307, який передбачає, що у разі виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, постачальник складає розрахунок коригування, в якому зазначаються виправлені дані. Однак позивач не скористався цим правом протягом тривалого періоду. 
За таких обставин на операції з постачання послуг нерезиденту не було зареєстровано податкових накладних, які відповідали б дійсному змісту операції та вимогам пункту 201.1 статті 201 ПК України, що згідно з пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України є підставою для застосування штрафних санкцій за не реєстрацію податкових накладних у строки, визначені цим Кодексом.
Отже, на переконання апеляційного суду, відповідач правомірно застосував до позивача штрафну санкцію за порушення пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України у розмірі 10928415,57 грн, а тому рішення суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2025 № 107/33-00-07-01 необхідно скасувати, а у задоволенні позовних вимог у цій частині - відмовити.
Стосовно вимоги про протиправність рішення №100/33-00-07-01 від 07.03.2025 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Відповідно до абз. 2 п. 1 ч.1 ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Як передбачено ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.
Згідно з абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого ), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Частиною 2 ст. 9 Закону № 2464 передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до Закону України від 17.03.2020 року № 533-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 18.03.2020, Розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктами 9-10-9-12 такого змісту:
« 9-10. Тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року за себе.
При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовуються. Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року в розмірах та порядку, визначених цим Законом.
У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом.
9-11.1. Тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року: несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів); несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів.
При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року, не застосовується.
9-11.2. Протягом періодів з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.
9-12. Установити мораторій на проведення документальних перевірок правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на період з 18 березня по 18 травня 2020 року. Документальні перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, зупиняються до 18 травня 2020 року».
Отже, як видно зі змісту вказаних норм, незастосування штрафних санкцій стосується тільки випадків, коли має місце несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) ЄСВ.
Частиною 11 ст. 25 Закону № 2464 визначено підстави та види та розміри штрафних санкцій, а саме: 1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань», накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум; 3) за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску; 5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум. 7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) накладаються штрафи, передбачені за порушення порядку подання інформації про фізичних осіб – платників податків у розмірах та порядку, встановлених статтею 119 Податкового кодексу України.
Отже, звільнення від застосування штрафних санкцій, не стосується штрафів, які накладаються при самовиправленні помилок або штрафів, які донараховує контролюючий орган за своєчасно не нарахований ЄСВ.
При донарахуванні платником або податковим органом не нарахованого ЄСВ, розмір штрафу становить 10 відсотків донарахованого ЄСВ за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність рішення контролюючого органу від 07.03.2025 № 100/33-00-07-01 про застосування штрафних санкцій у розмірі 6 152 254,33 грн. 
Законодавством встановлено, що звільнення від штрафних санкцій у період карантину COVID-19 застосовується лише за конкретні види порушень.
Цей перелік є вичерпним і не включає донарахування платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, за яке накладається штраф у розмірі 10 відсотків донарахованої суми за кожний звітний період, але не більше 50 відсотків від загальної суми донарахованого єдиного внеску. Аналогічний правовий підхід застосовується і до періоду воєнного стану. 
Законодавством передбачено незастосування штрафних санкцій за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану до 1 серпня 2023 року, проте це звільнення не поширюється на випадки самостійного донарахування платником несвоєчасно нарахованого єдиного внеску. 
Оскільки позивач самостійно донарахував несвоєчасно нарахований єдиний внесок на загальну суму 12304508,66 грн за періоди з вересня 2019 року по грудень 2023 року, контролюючий орган правомірно застосував максимальну штрафну санкцію в розмірі 50 відсотків від суми донарахованого єдиного внеску, тобто 6 152 254,33 грн, виключивши з розрахунку періоди з березня 2022 року по липень 2023 року. 
Доводи позивача про необхідність виключення з розрахунку також періодів дії карантину є безпідставними, оскільки суперечать законодавству, яке встановлює вичерпний перелік порушень, за які штрафні санкції в період карантину не застосовуються, і не включає до нього самостійного донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Отже, рішення відповідача від 07.03.2025 № 100/33-00-07-01 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 6152254,33 грн. є правомірним.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в частині що стосується рішення про застосування штрафних санкцій з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги позивача безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції у відповідній частині без змін.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції в частині скасування податкового повідомлення рішення неправильно встановив обставини справи та ухвалив у цій частині судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду у відповідній частині необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення.
Отже, апеляційні скарги, на думку апеляційного суду, необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Флекстронікс ТзОВ”, Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі № 380/5873/25, в частині задоволення позову, скасувати та прийняти в цій частині нову постанову. 
У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 107/33-00-07-01 від 10.03.2025 відмовити.
У іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі № 380/5873/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель 	
Повний текст складено 05.02.2026