ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15384/21 Суддя (судді) першої інстанції: Т.М. КАРМАЗИНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Коротких А.Ю.,
суддів Сорочка Є.О.,
Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України", Міністерство аграрної політики та продовольства України, Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна установа Інститут охорони ґрунтів України, Міністерство аграрної політики та продовольства України, про застосування заходів реагування,-
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна установа Інститут охорони ґрунтів України, Міністерство аграрної політики та продовольства України, про застосування заходів реагування.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року позов задоволено частково. Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" (ЄДРПОУ: 00334793), у вигляді заборони роботи (експлуатації) будівель приміщень корпусів №1, №2, №3, розташованих за адресою: місто Київ, провулок Бабушкіна, буд. 3, до повного усунення порушень у сфері пожежної та техногенної безпеки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Державна установа "Інститут охорони ґрунтів України", Міністерство аграрної політики та продовольства України та Державна наукова установа "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" звернулись з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянти мотивують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Кодексу цивільного захисту України, Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 року № 3 та наказів Державної регуляторної служби України від 16.11.2020 року № 114 "Про затвердження Плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на 2021 рік", ДСНС України від 26.11.2020 року № 633 "Про затвердження плану перевірок" з урахуванням Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві було видано наказ від 11.03.2021 року № 226 Про проведення планових перевірок», у тому числі позивача. 
Згідно Наказу №226 видано повідомлення від 15.03.2021 року № 23/483 та доручено провести планову перевірку приміщень і території Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" (далі по тексту - ДНУ "УКРНДІСПИРТБІОПРОД"), розташованого за адресою: провулок Бабушкіна, буд. 3 в Шевченківському районі м. Києва, щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
На підставі наказу № 226, видано посвідчення від 01.04.2021 року № 2269 на проведення перевірки ДНУ "УКРНДІСПИРТБІОПРОД", розташованого за адресою: провулок Бабушкіна, буд.3 в Шевченківському районі м. Києва.
Під час здійснення перевірки встановлено, що об`єкт перевірки - ДНУ "УКРНДІСПИРТБЮПРОД" експлуатується з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. За результатами перевірки державним інспектором складено акт від 14.04.2021 року № 409 , в якому зафіксовано 37 порушень, а саме:
- приміщення корпусів №№ 1, 2, 3 не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" (розділ V, глава 1, п. 1.2. "Правила пожежної безпеки в Україні");
- у корпусах №№ 1, 2, 3 дерев`яні елементи горищних покриттів не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності (розділ III, глава 2, п.2.5. ППБУ);
- сходові клітки, коридори та проходи корпусів №№ 1, 2, 3 не забезпечені евакуаційним освітленням (розділ III, глава 2, п. 2.31. ППБУ);
- евакуаційні виходи корпусів №№ 1, 2, 3 не обладнані світловими покажчиками "ВИХІД" білого кольору на зеленому фоні, підключеними до джерела живлення аварійного (евакуаційного) освітлення відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" (розділ V, глава 1, пункт 1.2. ППБУ);
- елемент заповнення прорізів у протипожежних перешкодах електрощитових не виконано у відповідності до вимог ДБН В.1.1-7 (розділ II, п. 22., розділ III, глава 2, п. 2.3. ППБУ);
- під час експлуатації об`єкта допускається зниження класу вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах корпусів №№ 1, 2, 3 (виходи зі сходових клітин на горища не передбачено через протипожежні двері 2-го типу у відповідності до вимог ДБН В. 1.1-7 (розділ III, глава 2, п.2.3. ППБУ);
- під час експлуатації об`єкту допускається зниження класу вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах архівів та складських (підсобних) приміщень у порушення вимог ДБН В. 1.1-7 (розділ III, глава 2, п. 2.3. ППБУ);
- на сходовій клітині корпусу № 2 влаштовані огорожі із поручнями, котрі зменшують ширину сходових маршів і площадок (розділ III, глава 2, п. 2.29. ППБУ);
- з приміщень 2-го поверху корпусу № 2 не передбачено другий евакуаційний вихід безпосередньо назовні у відповідності до вимог ДБН В. 1.1-7 та ДБН В.2.2-9 (розділ III, глава 2, п. 2.23., 2.26. ППБУ);
- двері на шляхах евакуації з приміщень 1-го поверху корпусу № 1; 3-го поверху та 2-го евакуаційного виходу і коридорів 1-го поверху корпусу № 2; 5-го поверху корпусу № 3 відчиняються не в напрямку виходу з приміщень (розділ III, глава 2, п. 2.27. ППБУ);
- на 3-му поверсі корпусу № 2 змінено інженерні та планувальні рішення (евакуаційний вихід з коридору поверху проходить через приміщення № 29) (розділ II п. 22., розділ III, глава 2, п. 2.23. ППБУ);
- виходи з приміщень підвального поверху не відокремлені від іншої частини сходової клітки протипожежною перегородкою 1-го типу в порушення вимог ДБН В.2.2-9 (розділ II, п. 22.; розділ III, глава 2, п. 2.23 ППБУ);
- в корпусі № 3 допускається зняття дверей ліфтових (розділ III, глава 2, п. 2.23., 2.37. ППБУ);
- допускається захаращення шляхів евакуації корпусу № 3 меблями, обладнанням та різними матеріалами (розділ III, глава 2, п.п.2 пункт 2.37 ППБУ);
- на вікнах приміщень 1-х поверхів корпусів №№ 2, 3, де перебувають люди, встановлені грати, які не розкриваються, розсуваються або знімаються (розділ III, глава 2, п. 2.16. ППБУ);
- у встановлених на сходовій клітині створах або фрамугах 3-го корпусу, що повинні відчинятися, площею не менше 1,2 м2 на кожному поверсі, зняті пристрої для їх відчинення в порушення вимог ДБН В. 1.1-7 (розділ III, глава 2, п. 2.23., 2.37. ППБУ);
- двері виходів до сходової клітки 4-го, 3-го, 2-го та 1-го поверхів корпусу № 3; 1-го поверху корпусу № 2 не виконанні суцільними або з армованим склом в порушення вимог ДБН В. 1.1 -7 (розділ ІІІ, глава 2, п. 2.23. ППБУ);
- допускається зняття дверей сходової клітки 2-го поверху корпусу № 1; 2-го та 3-го поверхів корпусу № 2; 1-го поверху корпусу № 3 (розділ III, глава 2, п. 2.37. ППБУ);
- на сходових клітинах корпусів №№ 1, 2 не влаштовані створки або фрамуги, що відчиняються, площею не менше 1,2 м2 на кожному поверсі у відповідності до вимог ДБН В.2.2.9 (розділ III, глава 2, п.2.23., 2.37. ППБУ);
- шляхи евакуації корпусу № 1 (стіни коридору 1-го та стеля сходової клітки 2-го поверхів); корпусу № 2 (стіни коридору 2-го, підвального та стеля сходової клітки 4-го поверхів), опорядженні (облицьовані) матеріалами з невизначеною пожежною небезпекою (розділ III, глава 2, п. 2.17. ППБУ);
- двері виходів до сходової клітки 1-го поверху корпусу № 2 та поверхів 3-го корпусу не обладнані пристроями для самозачинення та ущільнення в притулах в порушення вимог ДБНВ.1.1-7 (розділ III, глава 2, п.2.23., 2.37. ППБУ);
- під сходовими клітинами корпусів №№ 1, 2 допускається улаштування приміщення електрощитових (розділ III, глава 2, п. 2.37. ППБУ);
- на шляхах евакуації (стінах) корпусу № 2 вимикачі, перемикачі світла та інші подібні апарати встановлені на горючих основах (конструкціях) (розділ IV, глава 1, пункт 1.17, ППБУ);
- не надано акти проведення прихованих робіт на прокладання проводів (кабелів) за підвісними стелями (розділ IV, глава 1, п. 1.12. ППБУ);
- не проведено замір опору ізоляції і перевірки спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (розділ IV, глава 1, пункт 1.20. ППБУ);
- з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів в приміщеннях не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (розділ IV, глава 1, п. 1.6. ППБУ);
- допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж в приміщеннях корпусів №№ 1, 3 (розділ IV, глава 1, п. 1.8. ППБУ);
- в сходовій клітині корпусу № 3 допускається прокладання електропроводів, кабелів та влаштування електрощитів (розділ IV, глава 1, п. 1.8. ППБУ);
- клас вогнестійкості проходок електричних кабелів та інженерного обладнання приміщень будівлі через огороджувальні конструкції з нормованою межею вогнестійкості або через протипожежні перешкоди менший ніж нормована межа вогнестійкості цієї огороджувальної конструкції або протипожежної перешкоди за ознакою Е (показник втрати цілісності) та І (показник втрати теплоізолювальної спроможності) у відповідності до вимог ДБН В. 1.1-7 (розділ ІІІ, глава 2, п. 2.4. ППБУ);
- пожежні кран - комплекти корпусу № 1, корпусу № 3 розміщені у вбудованих шафках не мають отворів для провітрювання і не пристосовані для візуального огляду їх без розкривання (розділ V, глава 2, п. 2.2., п.п.6 ППБУ);
- пожежні щити на території об`єкту не укомплектовані згідно норм належності: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1шт., покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2 м х 2 м - 1 шт., гаки - 3 шт., лопати - 2 шт., ломи - 2 шт., сокири - 2 шт. (Р. V, глава 3, п.п. 3.11. ППБУ);
- біля місця розташування пожежного гідранту не встановлено покажчик (об`ємний зі світильником або плаский із застосуванням світловідбивного покриття) з нанесенням на нього: літерним індексом ПГ, цифровими значеннями відстані в метрах від покажчика до гідранта, внутрішнього діаметра трубопроводу в міліметрах, зазначенням виду водопровідної мережі (тупикова чи кільцева) (розділ V глава 2, п. 2.1., п.п. 9 ППБУ);
- для контролю працездатності мережі системи зовнішнього протипожежного водопостачання не проведено випробування на тиск та витрату води з оформленням акту (розділ V, глава 2, п.2.1., п.п. 4 ППБУ);
- не розміщено інформацію про заходи безпеки і відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії та не здійснено навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки (розділ III, глава 4, ст. 20, ч. 1, п.п. 3, 8 Кодекс цивільного захисту України);
- не виконані заходи техногенної безпеки шляхом проведення розрахунків результатів ідентифікацію потенційно небезпечного об`єкту з урахуванням усіх наявних чинників небезпеки (Р. III, гл. 4, ст. 20 КЦЗУ, п.7 Наказ №140 МНС "Про внесення змін до наказу МНС України №338");
- з метою проведення заходів із запобігання виникненню пожеж та організації їх гасіння на підприємстві не забезпечено функціонування добровільної пожежної охорони (Р. V, глава 13, ст. 63, ч. 4.КЦЗУ; р. II п. 12. ППБУ);
- посадові особи не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року №444 (розділ II, п. 16 ППБУ).
Примірник акту № 409, надісланий супровідним листом 14.04.2021 року №23/728 засобами поштового зв`язку "Укрпошта" рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується копією фіскального чеку від 14.04.2021 року з номером трекінгу відправлень № 0306106397423 на юридичну адресу ДНУ "УКРИДІСПИРТБІОПРОД".
Доказів надсилання позивачу уповноваженою особою Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" зауважень чи заперечень щодо здійсненої перевірки та складеного акту суду не надано.
У зв`язку з наявністю порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей та які зафіксовані в акті перевірки від 14.04.2021 року № 409, позивач як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до суду з даним позовом про застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), які можуть бути застосовані виключно за рішенням суду. Вказані порушення пов`язані з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі або надзвичайної ситуації техногенного характеру.
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, а свої права – порушеними, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Відповідно до абзацу 2 статті 1 цього Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно зі статтею 47 Кодексу цивільного захисту України державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частинами 1, 2 статті 64 Кодексу цивільного захисту України (в редакції на час виникнення правовідносин) передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
Згідно з частиною 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України (в редакції на час виникнення правовідносин) до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: 1) здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; 11) складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; 12) звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1052 затверджено Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, відповідно до якого Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. (п.7 цього Положення).
Відповідно до статті 51 Кодексу цивільного захисту України (редакції на час виникнення правовідносин) діяльність із забезпечення техногенної безпеки є складовою виробничої, експлуатаційної та іншої діяльності відповідних посадових осіб і працівників підприємств, установ, організацій. Ця вимога відображається у відповідних статутах або положеннях. Забезпечення техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладається на його керівника. Забезпечення техногенної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, приватного житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на житлово-експлуатаційні організації, квартиронаймачів та власників квартир, а в жилих будинках приватного житлового фонду - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.
Статтею 55 Кодексу цивільного захисту України (в редакції на час виникнення правовідносин) передбачено, що діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях. Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Статтею 20 Кодексу цивільного захисту України визначені завдання і обов`язки суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов`язку щодо забезпечення додержання законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки.
У статті 68 Кодексу цивільного захисту України передбачені санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 68 Кодексу цивільного захисту України (в редакції на час виникнення правовідносин) посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Приписи, постанови, розпорядження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, щодо усунення порушень встановлених законодавством вимог з питань техногенної та пожежної безпеки можуть бути оскаржені до суду в установлений законом строк.
Підстави для зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів передбачені статтю 70 Кодексу цивільного захисту України.
Згідно з частиною 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Відповідно до частин 7, 11 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
У разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій у разі виявлення порушень вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, вправі ініціювати повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання, а також повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.
У пункті 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено, що пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 року №1417, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року за № 252/26697, затверджено Правила пожежної безпеки в Україні (надалі - ППБУ), які встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт). Ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.
Відповідно до пункту 4 розділу І ППБУ пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.
Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що необладнання приміщення корпусів №№1, 2, 3 системами протипожежного захисту; необроблення засобами вогнезахисту дерев`яних елементів горищних покриттів у корпусах №№ 1, 2, 3, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності, незабезпечення евакуаційним освітленням, сходової клітки, коридорів та проходів корпусів №№ 1, 2, 3; зниження класу вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах корпусів №№ 1, 2, 3; зниження класу вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах архівів та складських (підсобних) приміщень; улаштування електрощитових під сходовими клітинами корпусів №№ 1, 2; та інші порушення, що зафіксовані у акті №409 від 14.01.2021 року створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Доказів усунення всіх порушень, що зафіксовані у акті №409 від 14.01.2021 року, відповідачем не надано.
До того ж, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постановах від 23.12.2019 року у справі №804/8378/17, від 26.06.2020 року у справі №620/1860/19 сформулював правовий висновок, згідно з яким захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
За правовою позицією, висловленою у постановах Верховного Суду від 09.07.2020 року у справі №640/18916/18, від 16.09.2020 року у справі 826/13931/15, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. Застосування таких заходів обумовлюється виключно наявністю підстав, передбачених статтею 70 Кодексу цивільного захисту України, зокрема, фактом недотримання вимог пожежної безпеки. Такий захід реагування як повне зупинення роботи будівлі є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій, а часткове усунення відповідачем порушень не свідчить про усунення ризиків завдання шкоди життю і здоров`ю людей.
Також, колегія суддів зазначає, що забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.
Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
Недодержання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
При цьому, колегія суддів враховує, що такий захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
Також такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
У ході розгляду справи доведено, що в приміщенні Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів", що розташоване за адресою: провулок Бабушкіна, буд. 3 в Шевченківському районі м. Києва, існують порушення пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, швидкого розповсюдження пожежі, перешкоджає своєчасному гасінню пожежі та проведенню робіт з оперативної евакуації людей.
Необхідно також зазначити, що з даним позовом позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва ще в червні 2021 року, а справа вирішується Кіровоградським окружним адміністративним судом у травні 2025 року, майже через чотири роки.
У наданих суду першої інстанції поясненнях від 22.04.2025 року позивач зазначив, що відповідач не звертався із заявою про проведення перевірки для підтвердження усунення порушень, зафіксованих в акті №409 від 14.04.2021 року.
Доказів усунення у повному обсязі виявлених порушень, зазначених в акті перевірки відповідачем не надано.
У постанові від 16.06.2022 року у справі № 640/10140/20 Верховний Суд, окрім іншого, зазначив, що під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення.
Існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійно достатньою правовою підставою для застосування до відповідача відповідних заходів реагування. Вказаний висновок узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 05.05.2022 року у справі № 160/4988/19, від 19.07.2023 року у справі №200/2315/20-а, від 29.02.2024 року у справі №420/1984/20, від 15.05.2024 року у справі №280/11719/21.
Отже, до відповідача повинні бути застосовані заходи реагування, спрямовані на припинення правопорушення та ліквідацію його наслідків, у вигляді зупинення роботи (експлуатації) вказаного об`єкта.
Відповідно до пунктів 6.2., 6.4. Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів, затвердженої наказом МНС України від 21 жовтня 2004 року № 130 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 листопада 2004 року за № 1416/10015, постанова про застосування запобіжних заходів підлягає виконанню шляхом опечатування, опломбування, знеструмлення (якщо це можливо) з дати приведення її в дію.
Проте, вказаний Наказ МНС України від 21 жовтня 2004 року № 130 скасовано згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №166-р, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо опечатування (опломбування) вхідних дверей (воріт) до будівель, задоволенню не підлягають.
Враховуючи наведене, позов Головного управління ДСНС у м. Києві про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" було правомірно задоволено частково.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України", Міністерство аграрної політики та продовольства України, Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.