РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
28 січня 2026 р.  Справа № 120/11335/24
Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії, що діє при ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник до військово-лікарської комісії, що діє при ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що постановою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 83/980 від 03 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Відповідно до військово-облікового документу "Резерв+" ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, військове звання "Солдат", ВОС 790037. 
При цьому наказом Міністерства оборони України від 07 вересня 2020 року № 317 затверджено Перелік штатних посад рядового, сержантського і старшинського складу та відповідних їм військових звань і тарифних розрядів посад із зазначенням серед іншого штатної посади за військово-обліковою спеціальністю 790037 (водій для бойових частин).
Відтак, представник позивача стверджує, що штатна посада позивача за військово-обліковою спеціальністю 790037 передбачає виконання обов`язків водія у бойових частинах, а не у військових частинах забезпечення, як про те вказано у постанові військово-лікарської комісії.
Проте, при прийнятті оскаржуваної у цій справі постанови відповідачем не враховано військово-облікову спеціальність позивача за № 790037А. 
Крім того, представник позивача вказує на те, що відповідно до Додатку № 3 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, військовозобов`язані із хворобами, які наявні у позивача, не можуть бути призвані на військову службу за військово-обліковою спеціальністю № 790037А (водій для бойових частин).
Таким чином, представник позивача вважає, що висновок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони прийнятий з порушенням чинного законодавства, а тому наполягає на скасуванні постанови відповідача від 03 серпня 2024 року № 83/980.
Ухвалою від 02 вересня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 02 вересня 2025 року надіслано до електронного кабінету відповідача 02 вересня 2025 року о 23 год. 40 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відтак, копію ухвали від 02 вересня 2025 року слід вважати врученою відповідачу.
При цьому відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на наведену норму суд дійшов висновку справу вирішувати за наявними у ній доказами.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
08 травня 2025 року позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За наслідками медичного огляду позивача військово-лікарською комісією 03 серпня 2024 року прийнято постанову у формі довідки № 83/980, згідно з якою на підставі статей 27б, 31б, 22в графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ, ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Вважаючи постанову військово-лікарської комісії № 83/980 від 03 серпня 2024 року протиправною, представник позивача оскаржив таку в судовому порядку. 
Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд враховує наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом частини 5 статті 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з частиною 10 статті 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти, ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв; осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Як передбачено пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК. Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів. Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності зокрема до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 3) - пункт 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402.
Так, 03 серпня 2024 року позаштатною військово-лікарською комісією проведено медичний огляд ОСОБА_1 , результати якого оформлені постановою № 83/980 від 03 серпня 2024 року.
Відповідно до цієї постанови позивача визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі статей 27б, 31б, 22 в графи ІІ Розкладу хвороб.
Представник позивача вказує на протиправність постанови військово-лікарської комісії № 83/980 від 03 серпня 2024 року, посилаючись при цьому на те, що відповідно до Додатку № 3 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, військовозобов`язані із хворобами, які наявні у позивача, не можуть бути призвані за ВОС № 790037А (водій для бойових частин).
Визначаючись із правомірністю визнання позивача таким, що придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах) медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, суд враховує висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 806/526/16. 
Так, суд касаційної інстанції виснував, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
З огляду на такі висновки варто зауважити, що у цій справі не надається правова оцінка зазначеним вище діям лікарів, правомірності їх висновків тощо, а лише перевіряється відповідність вже встановлених оскаржуваною постановою військово-лікарської комісії діагнозів (хвороб) приписам Положення № 402.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 03 серпня 2024 року проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за результатами якого позивачеві поставлено такий діагноз: "Артиоранія вторинна дегенерація сітківки, субострофія зорового нерва при гостроті зору 0,1 не порушує правого ока. Хронічний посттравматичний головний біль внаслідок перенесеної закритої черепно-мозкової травми (2014 рік)".
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються зокрема на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1).
Згідно з пунктом "б" статті 27 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, у разі, якщо військовозобов`язаний хворіє будь-якою етіологією на одному або обох очах після успішного хірургічного лікування, він визнається придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Як визначено пунктом "б" статті 31 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, у разі гостроти зору обох очей з корекцією до 0,5; гостроти зору одного ока з корекцією вище 0,5 при гостроті зору другого ока з корекцією до 0,2, така особа визнається придатною до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Відповідно до пункту "в" статті 22 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, у разі виявлення у військовозобов`язаного іншого епізодичного та пароксизмального розладу з незначними порушеннями функцій органів і систем такий військовозобов`язаний визнається придатним до військової служби.
При цьому, як слідує із оскаржуваної довідки військово-лікарської комісії від 03 серпня 2024 року № 83/980, позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі статей 27б, 31б, 22в Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Відтак, на переконання суду, військово-лікарською комісією правомірно визнано позивача придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, адже перелік статей, зазначених в оскаржуваній постанові, відповідає Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, за якими позивач і визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення тощо.
Щодо доводів представника позивача про те, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем не враховано штатну посаду ОСОБА_1 за військово-обліковою спеціальністю 790037, яка передбачає виконання обов`язків водія у бойових частинах, а не у військових частинах забезпечення, то суд враховує наступне.
Наказом Міністерства оборони України від 07 вересня 2020 року № 317 відповідно до статей 5, 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з метою впорядкування переліку посад, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, затверджено перелік військово-облікових спеціальностей і штатних посад рядового, сержантського і старшинського складу і тарифних переліків посад вищезазначених військовослужбовців (далі - Перелік № 317).
Відповідно до Переліку № 317 за кодом посади "037", найменування посади "водій", військовим звання "солдат", військово-обліковою спеціальністю 790037, військовозобов`язані проходять військову службу та заміщують ці посади усі ВОС, крім ВОС, зазначених у пунктах "б" та "в". 
При цьому військово-облікова спеціальність ОСОБА_1 відповідає тим, що визначені пунктами "б" та "в" (тільки для бойових частин) Переліку № 317.
Разом із тим предметом оскарження у цій справі визначено постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 серпня 2024 року № 83/980, якою за результатами проведеного медичного огляду позивача його визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Тобто, військово-лікарська комісія під час проведення медичного огляду позивача досліджувала та надавала оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби і при такому огляді комісією не досліджується військово-облікова спеціальність військовозобов`язаного.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що Перелік № 317 не містить визначення терміну військово-облікової спеціальності, натомість таке визначення містить Перелік військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу та Перелік військово-облікових спеціальностей, за якими може бути присвоєно первинне військове звання молодшого лейтенанта запасу, затверджений наказом Міністерства оборони України № 444 від 01 серпня 2023 року.
Відповідно до пункту 1 розділу І наказу Міністерства оборони України № 444 військово-облікова спеціальність - це категорія військового обліку, яка визначає військовослужбовцям та військовозобов`язаним військову спеціальність та належність до виду (роду) військ (сил).
Суд зазначає, що військово-облікова спеціальність військовозобов`язаного має відповідати практичним навичкам і умінням, які отримав громадянин України для виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
При цьому військово-облікова спеціальність військовозобов`язаного не є сталою та може змінюватися зокрема під час перебування на військовому обліку в якості військовозобов`язаного, або ж під час проходження відповідної підготовки (перепідготовки) у навчальних центрах та закладах, або ж безпосередньо під час проходження військової служби.
Відтак, на переконання суду, посилання представника позивача як на підставу для скасування спірної у цій справі довідки військово-лікарської комісії на те, що штатна посада ОСОБА_1 за військово-обліковою спеціальністю 790037 передбачає виконання обов`язків водія у бойових частинах, а не у військових частинах забезпечення слід визнати безпідставними, адже, по-перше, військово-лікарська комісія досліджувала та надавала оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку ОСОБА_1 в цілях визначення ступеня придатності до військової служби і при такому огляді не досліджується військово-облікова спеціальність військовозобов`язаного, а по-друге, військова-облікова спеціальність як військовозобов`язаного, так і військовослужбовця може змінюватися як під час перебування на обліку у відповідному територіальному центрі комплектування, так і безпосередньо під час проходження військової служби у відповідній військовій частині.
З огляду на викладене суд не вбачає підстав для визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії, що діє при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03 серпня 2024 року № 83/980, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
При цьому статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Подібні висновки Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи) сформовані, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), які полягають у наступному: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Водночас суд враховує і Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому зазначений Висновок акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу приписів частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог відсутні й підстави для відшкодування позивачу витрат, пов`язаних із сплатою ним судового збору.
Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )
Відповідач: військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_2 )

Рішення суду в повному обсязі складено 28.01.2026

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович