Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року Справа№200/7641/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді – Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання бездіяльність протиправною та стягнення середього заробітоку за час затримки виконання постанови, -
В С Т А Н О В И В:
03 жовтня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про:
-визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації щодо затримки виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі №200/2961/21-а про поновлення ОСОБА_1 на посаді;
- стягнення з Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі №200/2961/21-а про поновлення ОСОБА_1 на посаді за період з 12.11.2021 по 14.04.2025 в розмірі 525 203,32 (п`ятсот двадцять п`ять тисяч двісті три) гривні та 32 копійки.
В обгрунтування позовних вимог вказано, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 по справі № 200/2961/21-а визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 19.02.2021 року за № 12/2 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено позивача на посаді заступника начальника управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, начальника відділу грошових виплат і компенсацій управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області з 20.02.2021 року.
Проте, всупереч вказаного рішення суду та положень чинного законодавства України лише 15 квітня 2025 року наказом Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації № 14 позивача було поновлено на посаді заступника начальника управління – начальника відділу по обслуговуванню внутрішньо переміщених осіб управління соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації з 20 лютого 2021 року. Таким чином, відповідач допустив затримку виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі.
27 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь на позовну заяву зі змісту якої відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції вказує, що на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року наказом управлінням соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації від 07 вересня 2023 року №45 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » скасовано наказ управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 19 лютого 2021 року №12/2 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог Великоновосілківського підрозділу управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації 20 лютого 2021 року. 07 вересня 2023 року, на підставі особисто поданої заяви ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог Великоновосілківського підрозділу управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, наказ УСЗН від 07.09.2023 року №46 «Про звільнення ОСОБА_1 » та виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки в розмірі 21 455, 40 грн.
Відповідно до Наказу начальника Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації №14 від 15.04.2025 року, на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі №200/2961/21-а було скасовано наказ управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 19 лютого 2021 року № 12/2 «Про звільнення ОСОБА_1 », накази управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 07 вересня 2023 року № 45 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », від 07 вересня 2023 року № 46 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу по обслуговуванню внутрішньо переміщених ocіб управління соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації з 20 лютого 2021 року.
Вважає, що позивач була обізнана про невиконання судового рішення в 2023 році під час поновлення на посаді 07 вересня 2023 року та 15 квітня 2025 року, однак звернулась до суду з позовом про стягнення середнього заробітку лише після спливу тривалого часу, що може свідчити про зловживання своїм процесуальним правом з метою отримання збільшеного розміру виплати за вимушений прогул.
05 листопада 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив зі змісту якої позивач не погодилась із доводами наведеними у відзиві на позовну заяву, вважає їх необґрунтованими та незаконними. У свою чергу вказує, що з моменту набрання рішенням суду законної сили відповідач не виконував рішення суду та не вчиняв жодних дій.
15 червня 2023 року Волноваська районна Державна адміністрація подала до суду апеляційної інстанції заяву про заміну способу та порядку виконання рішення. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року по справі №200/2961/21-а заяву Волноваської районної державної адміністрації – задоволено та змінено порядок виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року шляхом заміни абзацу резолютивної частини постанови: «Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, начальника відділу грошових виплат і компенсацій управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області з 20.02.2021 року.» на наступний: «Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог Великоновосілківського підрозділу управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації».
На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року наказом управлінням соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації від 07 вересня 2023 року №45 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » скасовано наказ управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 19 лютого 2021 року №12/2 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог Великоновосілківського підрозділу управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації 20 лютого 2021 року. Внаслідок прийняття неправомірного рішення апеляційної інстанції, ОСОБА_1 поновили на роботі без її згоди на посаду, яка не відповідала порушеному праву на підставі рішення апеляційної інстанції, яке позивачка не отримувала. З 01.07.2021 року ОСОБА_1 влаштувалась на посаду у орган місцевого самоврядування та в неї не було іншого варіанту, як написати на звільнення.
14 серпня 2024 року Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №200/2961/21-а касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвала Першого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №200/2961/21-а скасована і передано справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду та у подальшому ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 було відмовлено у задоволенні заяви Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про заміну порядку виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року.
У подальшому, наказом Управління соціального захисту населення Волноваської РДА від 15.04.2025 №14, на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року по справі №200/2961/21-а позивача було поновлено на посаді заступника начальника управління – начальника відділу по обслуговуванню внутрішньо переміщених осіб управління соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації з 20 лютого 2021 року. Вважає, що до 15.04.2025 року відповідач ухилявся від виконання обов`язку щодо поновлення, поки суди не відмовили у зміні порядку виконання рішення подаючи до судів на оскарження ігнорував рішення суду, що набрало законної сили, лише після цього рішення суду було виконано, неправомірні накази про поновлення на роботу та звільненні з роботи від 07.09.2023 були скасовані відповідачем, що знаходить своє відображення у Наказі Управління соціального захисту населення Волноваської РДА від 15.04.2025 №14.
07 листопада 2025 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відзив на позовну заяву, які мотивовані тим, що ОСОБА_1 особисто ознайомилась з наказом управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 07 вересня 2023 року №45 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », що підтверджується її власним підписом, а отже, була обізнана про факт свого поновлення та мала право з цього моменту звернутися до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду. Незважаючи на це, Позивач не скористалась своїм процесуальним правом належним чином, а натомість ініціювала інше судове провадження щодо зміни способу і порядку виконання рішення суду, що не стосується предмета цього позову.
13 листопада 2025 року до суду надійшли письмові пояснення згідно яких позивач підтримала свою позицію, наведену нею у позовній заяві та відповіді на відзив та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В. від 13.10.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/7641/25, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
У зв`язку з перебуванням судді Давиденко Т.В на лікарняному 16.12.2025 року адміністративну справу передано до відділу документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.
В результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено суддю Крилову М.М. для розгляду адміністративної справи № 200/7641/25.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 200/7641/25 та залишено без руху позовну заяву.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду. Продовжено розгляд справи № 200/7641/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.
Позивач, громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 ), що встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2021 у справі № 200/2961/21-а.
Цим же рішенням у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі № 200/2961/21-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 200/2961/21-а скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток.
Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 19.02.2021 року за № 12/2 «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, начальника відділу грошових виплат і компенсацій управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області з 20.02.2021 року.
Зобов`язано Волноваську районну державну адміністрацію Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.02.2021 по 11 листопада 2021 року в розмірі 115823, 71 грн. (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять три грн. 71 коп.).
Рішення суду в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі № 200/2961/21-а замінено порядок виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року шляхом заміни абзацу резолютивної частини постанови: «Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, начальника відділу грошових виплат і компенсацій управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області з 20.02.2021 року.» на наступний:
«Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог Великоновосілківського підрозділу управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації».
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі № 200/2961/21-а виправлено описку в ухвалі Першого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року шляхом зазначення правильного ім`я позивача, а саме: « ОСОБА_3 », замість вказаного « ОСОБА_4 ». Замінено відповідача у справі № 200/2961/21-а - Волноваську районну державну адміністрацію Донецької області на Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 03197227).
На виконання зазначених судових рішень наказом управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 07.09.2023 № 45 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » на виконання ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2021 пр справі № 200/2961/21-а наказано:
1. Скасувати наказ управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 19.02.2021 № 12/2 «Про звільнення ОСОБА_1 ».
2. Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог Великоновосілківського підрозділу управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації 20 лютого 2021 року.
Водночас наказом Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 07 вересня 2023 року № 46 «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 було звільнено з посади 07 вересня 2023 року.
Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 200/2961/21-а касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі № 200/2961/21-а скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
У подальшому ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 200/2961/21-а відмовлено у задоволені заяви Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про заміну порядку виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 200/2961/21-а у задоволенні заяви Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про зміну способу виконання судового рішення у справі № 200/2961/21-а на поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог Великоновосілківського підрозділу управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі № 200/2961/21-а апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації залишено без задоволення. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 200/2961/21-а за позовом ОСОБА_1 до Волноваської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.
На виконання судових рішень наказом управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 15.04.2025 № 14 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2021 пр справі № 200/2961/21-а, скасовано наказ управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 19.02.2021 № 12/2 «Про звільнення ОСОБА_1 », накази управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 07 вересня 2023 року № 45 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », від 07 вересня 2023 року № 46 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальник управління – начальника відділу по обслуговуванню внутрішньо переміщених осіб управління соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації з 20 лютого 2021 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 43 Основного Закону України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 КЗпП України).
Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Частиною сьомою цієї статті передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
А у силу статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Системний аналіз вищенаведених положень законодавства дозволяє дійти висновку, що чинне законодавство не містить жодних застережень щодо звільнення власника або уповноваженого ним органу від відповідальності за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.
Усталеною є позиція Верховного Суду про покладення на роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 236 КЗпП України, незалежно від дій чи ініціативи працівника щодо поновлення на роботі, а також незалежно від причин зволікання із виконанням судового рішення, оскільки диспозиція цієї норми трудового законодавства пов`язує виплату середнього заробітку виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, яке підлягає негайному виконанню роботодавцем (зокрема, постанови Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 807/2434/15, від 19 квітня 2021 року у справі №826/11861/17, від 24 червня 2021 року у справі №640/15058/19, від 20 липня 2021 року у справі №826/3465/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №640/19103/19).
Крім того, суд зауважує, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.02.2020 у справі № 815/1676/18 дійшов висновку, що відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Аналіз правових норм чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері проходження громадянами публічної служби та звільнення з публічної служби, дає підстави для висновку, що рішення судів про поновлення на роботі є обов`язковими та виконуються негайно з часу його оголошення (набрання законної сили), чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.
Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Таким чином, згідно статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Такий висновок щодо правозастосування у спірних відносинах наведений у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 807/2434/15, що врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.
Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 760/9521/15-ц.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року по справі № 200/2961/21-а в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, начальника відділу грошових виплат і компенсацій управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області підлягало до негайного виконання, проте фактично виконане шляхом видання Наказу Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 15.04.2025 № 14.
Верховний Суд у постановах від 27.11.2019 року у справі № 802/1183/16-а та від 05.03.2020 року у справі №280/360/19 вказав, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Отже, у спірних відносинах має місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягала у несвоєчасному виконанні постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року по справі № 200/2961/21-а щодо поновлення позивача на роботі з 12 листопада 2021 року по 14 квітня 2025 року, що складає 888 робочих днів. Саме за цю кількість днів підлягає стягненню середній заробіток.
Доказів виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідачем не надано.
Визначаючи конкретний розмір середнього заробітку, суд враховує наступне.
Щодо визначення розміру середньоденного заробітку для проведення відповідного розрахунку, суд звертає увагу на наступне.
Згідно з висновком Великої Палати ВС викладеним у постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19 середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури зарплати.
Верховний суд у постанові від 04.08.2022 в справі № 380/6229/20 висловив позицію про те, що до вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі.
Також суд застосовує правову позицію ВС, викладену в постанові від 12.08.2020 у справі № 2140/1510/18, що правова природа середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь працівника, якого поновлено на роботі та середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, є однаковими.
В правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.06.2018 у справі № 826/808/16 відображено, що виплата середнього заробітку проводиться за весь період вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин, зокрема, можливого працевлаштування на іншу роботу та отримання на ній заробітної плати.
Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
При цьому пункт 10 Порядку №100 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) установлював, що обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Коефіцієнт підвищення визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), встановленого працівнику після підвищення, на тарифну ставку (посадовий оклад), що була встановлена до підвищення.
Отже, у разі підвищення тарифних ставок і посадових окладів як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення при обчисленні середньої заробітної плати.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 0640/4691/18, від 15.04.2020 у справі № 826/15725/17, від 13.05.2021 у справі № 826/8588/18.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021 у справі № 200/2961/21-а, встановлено, що для обрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, спричиненого протиправним звільненням з посади позивача, необхідно використовувати середньоденний заробіток у розмірі 639,91 грн. Тому вказана обставина при розгляді цієї справи не доказується.
Розрахунок середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі за період з 12 листопада 2021 року по 14 квітня 2025 року становить: 639,91 грн (середньоденне грошове забезпечення позивача) * 888 робочих днів (кількість днів прострочення) та дорівнює 568 240,08 грн.
Отже, стягненню на користь позивача підлягає 568 240,08 грн середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення його на роботі за період з 12 листопада 2021 року по 14 квітня 2025 року.
Згідно з позицією ВС в постанові від 15.02.2019 в справі № 826/6583/14, суми, які суд застосовує для стягнення на користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу обраховується судом без відрахування сум податків і зборів. Дані податки і збори підлягають відрахуванню при виплаті працівникові розрахованих сум за судовим рішенням.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "РуїзТорія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
З урахуванням зазначеного, суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав людини.
Позивач просить суд лише стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення, однак не просить визнати бездіяльність відповідача протиправною.
Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність, в частині не виконання рішення суду у період з 12 листопада 2021 року по 14 квітня 2025 року, яка не відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача треба стягнути належну суму судового збору у розмірі 4201,62 грн.
Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання бездіяльність протиправною та стягнення середній заробіток за час затримки виконання постанови, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі №200/2961/21-а, за період з 12 листопада 2021 року по 14 квітня 2025 року.
Стягнути з Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (адреса: Донецька обл., Волноваський район, м. Волноваха, вул. Гагаріна, буд. 36; ЄДРПОУ 03197227) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі №200/2961/21-а, за період з 12 листопада 2021 року по 14 квітня 2025 року, у розмірі 568 240,08 (п`ятсот шістдесят вісім тисяч двісті сорок) гривень 08 копійок.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (адреса: Донецька обл., Волноваський район, м. Волноваха, вул. Гагаріна, буд. 36; ЄДРПОУ 03197227) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4201,62 (чотири тисячі двісті одна) гривні 62 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя М.М. Крилова