Тарутинський районний суд Одеської області 
_________________________________________________________________________
Справа №514/1159/25
Провадження по справі № 2/514/301/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року    с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кирилюк І.М.,
при секретарі Куруч І.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.
В обґрунтування вимог у позові зазначено, що у 2006 році сторони уклали шлюб. У шлюбі у подружжя народилося троє дітей. Спільне життя між нею та відповідачем не склалось, вони тривалий час разом не проживають, не спілкуються. Існування шлюбу носить формальний характер. Продовжувати шлюб та зберегти його неможливо. Тому вирішила у судовому порядку розірвати шлюб з відповідачем. 
Ухвалою суду від 26.08.2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони в судове засідання не з`явились надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач у заяві підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх. Відповідач зазначив про згоду з позовними вимогами.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі – СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. 
У статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. 
Такі положення національного законодавства України відповідають ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Чоловік та жінка користуються однаковими правами щодо укладення шлюбу та його розірвання. 
Згідно з ч.3 ст. 105, ч.1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (ч.2 ст. 112 СК України).
Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 27.01.2006 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.6).
У шлюбі у подружжя народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження ( а.с. 11, 12, 13).
У позові зазначено, що через різні світоглядні погляди на життя між подружжям відсутнє взаєморозуміння, стосунки не склалися. Останні два роки сторони проживають окремо, не спілкуються, спільного господарства не ведуть. Спору щодо місця проживання спільних неповнолітніх дітей немає. 
Відповідач не скористався правом подати відзив на позов, у поданій до суду заяві зазначив, що згоден з позовом. 
Суд, керуючись ст. 82 ЦПК України , дійшов висновку, що наведені у позовній заяві обставини визнаються сторонами, а тому не підлягають доказуванню. 
Вирішуючи відповідно до ст. 111 СК України необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд ураховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною. 
У разі виявлення під час розгляду справи обставин або фактів, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та інтересів подружжя, їх дітей, суд може не застосовувати цю норму СК України. 
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.
Сторони не звернулись до суду з проханням перенести розгляд справи з наданням можливості врегулювати стосунки з метою збереження сім`ї. Зазначені у позовній заяві обставини, позиція сторін у справі дають суду можливість дійти висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до примирення сторін. 
Дослідивши письмові докази, з`ясувавши думку сторін у справі, мотиви розірвання шлюбу, беручи до уваги, що сторони є батьками малолітньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому приходить до висновку, що шлюб між сторонами може бути припиненим шляхом його розірвання. 
Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище при одруженні, після розірвання шлюбу має право залишити нове прізвище або повернути дошлюбне.
Позивач у заяві по суті спору зазначила про бажання залишити за нею після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_6 ». 
За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 13, 259, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , укладений та зареєстрований Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №6 - розірвати.
Надіслати рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили до Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Роз`яснити, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя      І.М. Кирилюк