справа № 635/3264/25
провадження № 2/619/55/26

РІШЕННЯ
іменем України
16 січня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., представника відповідача Болотової Е.І., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами загальної суми заборгованості у розмірі 41 027 (сорок одна тисячa двадцять сім) гривень 41 копійка.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори:
- 18.04.2019 кредитний договір №1001292759401, за яким Позичальнику надано кредит у сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень;
- 05.12.2019 кредитний договір №1001478174901, за яким Позичальнику надано у сумі 6 780 (шість тисяч сімсот вісімдесят) гривень.
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.02.2025 склала:
- По кредитному договору від 18.04.2019 № 1001292759401 – 35 064 (тридцять п`ять тисяч шістдесят чотири) гривні 68 копійок, з яких: 15 508 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот вісім) гривень 85 копійок – заборгованість за кредитом; 4 (чптири) гривні 83 копійки – заборгованість процентами; 19 551 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна) гривня – заборгованість за комісією;
- По кредитному договору від 05.12.2019 № 1001478174901- 5 962 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 73 копійки, з яких: 3 256 (три тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 80 копійок – заборгованість за кредитом; 0,93 гривні – заборгованість процентами; 2 705 (дві тисячі сімсот п`ять) гривень – заборгованість за комісією.
Загальна сума заборгованості за вищевказаними кредитними договорами станом на 04.02.2025 склала 41 027 (сорок одна тисячa двадцять сім) гривень 41 копійка.
Детальні розрахунки заборгованості додаються до позовної заяви.
Позивач вказав, що направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «ПУМБ», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості станом на 04.02.2025 та судовий збір.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Представник відповідача подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову АТ «ПУМБ», також заявила про надання доказів щодо розміру витрат відповідача які він має сплатити у зв`язку із розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, які орієнтовно загалом становлять 10 000 гривень, протягом 5 днів з дати ухвалення рішення суду.
Вважає позовну заяву необгрунтованою, оскільки:
-Матеріали справи не містять кредитних договорів, на які посилається Позивач, що унеможливлює їх аналіз Відповідачем для надання правової оцінки та відповідних заперечень щодо зазначених доказів Позивачаа саме кредитні договора укладені між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 за №1001292759401 від 18.04.2019, за яким Позичальнику надано кредит у сумі 35 000 гривень та за №1001478174901 від 05.12.2019, за яким Позичальнику надано у сумі 6780 гривень. 
Пояснила, що з метою отримання банківських послуг 18.04.2019 ОСОБА_1 підписала «Заяву № 1001292759401 на приєднання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», а 05.12.2019 вона підписала «Заяву № 1001478174901 на приєднання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб».
Підписанням вказаних Заяв Відповідач беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням заяви підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах.
Заявою 1 передбачено, що сума кредиту 35 000 грн, дата платежу до 18 числа кожного календарного місяця; строк 36 місяців, розмір процентної ставки (% річних) 0,01, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості % – 3,99.
Заявою 2 передбачено, що сума кредиту 6780 грн, дата платежу до 05 числа кожного календарного місяця; строк 36 місяців, розмір процентної ставки (% річних) 0,01, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості % – 3,99.
18.04.2019 та 05.12.2019 Відповідачем підписано паспорти споживчого кредиту, який містить інформацію та контактні дані кредитодавця; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти.
Водночас, згідно відмітки у Паспортах споживчого кредиту реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимутися незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Вважає, що надана позивачем «Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06.04.2018)», затверджена Рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» Протокол №694 від 06.03.2018 - не є належним доказом розміру заборгованості, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, а також те, що позивачем не надано докази ознайомлення та погодження Відповідачем шляхом проставлення підпису у такому документі.
Додала, що на даний час діє документ «Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (нова редакція набирає чинності з 01.10.2025), але не є можливим встановити, який саме документ і в якій редакції діяв при виникненні спірних відносин між Позивачем та Відповідачем.
Щодо розрахунків Позивачем заборгованості за договорами.
Позивачем не надано підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» Відповідач розуміла та погодилася з ними при зверненні до Позивача з метою отримання банківських послуг.
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем (Відповідачем) не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Щодо відсутності заборгованості за спірними договорами.
Надала інформацію щодо сплати кредитної заборгованості Відповідачем Позивачу на погашення кредиту за заявою (договором) № 1001292759401 від 18.04.2019 у загальному розмірі 50 209,89 гривень, за заявою (договором) від 05.12.2019 (по договору) №1001478174901 – у розмірі 7 311,03 гривень.
Вказала, що згідно доданого ОСОБА_1 документа, що має назву «Розрахунок заборгованості» відповідач перед АТ «ПУМБ» за Кредитним договором № 1001478174901 від 05.12.2019, станом на 04.02.2025 (включно) має заборгованість: по сумі кредиту - 3 256,80 гривень; по процентам – 0,93 гривень; по комісії - 2 705 гривень.
Зазаначила, що Відповідач не визнає загальну суму заборгованості в повному обсязі.
Позивачем не надано доказів необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються Відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Також Позивачем не надано доказів того, що споживач користувався такими послугами.
Позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх Банком зі споживачем (Відповідачем) при укладенні кредитного договору, тому положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування, комісія за обслуговування основної картки) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки позичальниці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення спірних кредитних договорів щодо обов`язку позичальниці щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними.
Відповідачем за Заявою 1 за кредит у розмірі 35 000 гривень перераховано суму в розмірі 50 209,89 гривень, що значно перевищує суму наданого кредиту, у наявності не тільки заборгованість Відповідача перед Позивачем, а ереплата у розмірі 15 204,97 гривень, з урахуванням відсотків у розмірі 4,83 гривень (15 209,80 грн-4,83 грн відсотків=15 204,97 грн), за заявою 2 також наявна переплата у розмірі 530,10 гривень (7311,03-6780,00-0,93 грн.). у зв`язку з чим, вважає, що є обгрунтованою позиція позивача про те, що тіло кредиту є повністю погашеним, що у даному випадку - є підставою для відмови у задоволенні позову.
Також зазначила, що позивачем не додано жодного документа в підтвердження повноважень Є.М.Височина на підписання розрахунків заборгованості, тому зазначений документ не може бути прийнятий як доказ.
Щодо доданої до позовної заяви копії документа «Письмова вимога (повідомлення)» вкала, що Відправником досудового повідомлення (Вих.№ KHO-44.2.2/80 04.02.2025) з вимогою про сплату боргу (виключно за твердженнямПозивача) наданий «Список «20250207 ПУМБ_1356_6» ф. 103A згрупованихвідправлень». Цей документ, оформлений Замовником ТОВ «Франко Пак» (а не Позивачем у даній справі) не може бути прийнятий як належний доказ: Відправником вказаний не Позивач, а ТОВ «Франко Пак», який не має ніякого відношення до справи; не є можливим ідентифікувати відправлений документ з документом Позивача «Письмова вимога/повідомлення».
Відповідь на відзив позивачем подано не було.
Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника Банку.
Відповідач у судове засідання вкотре не з`явилася, викликалася своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик у судові засідання (а.с. 95, 119, 131-132).
Представник відповідача у судовому засіданні відзив на позов підтримала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у ньому.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 1054 ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Судом встановлено, що 18.04.2019 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (заява № 1001292759401) згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 35 000 гривень строком на 36 місяців зі сплатою відповідних нарахувань.
05.12.2019 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (заява № 1001478174901) згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 6780 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відповідних нарахувань.
Відповідно до вимог ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст. 629, ч. 1 ст. 1050, ст. 1054, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно вимог ч. 1 – 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1, 2 ст. 80, ч. 1, 5, 6 ст. 81, ч. 1, 2 ст. 83, ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).
З наданих матеріалів вбачається, що договір від 18.04.2019 укладено на 36 місяців, тобто до 18.04.2022.
З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на цю дату заборгованість по кредиту становить 12 194, 40 гривень, а тому саме ця сума підлягає стягненню.
Позивачем не наведено обгрунтувань необхідності стягнення коштів станом на 18.07.2022, тобто поза межами обумовленого сторонами строку дії договору.
Відповідно стягненню підлягають проценти у сумі 0,65 гривень, а не 4,83 гривень, як заявлено позивачем.
Стосовно договору від 05.12.2019 відповідачка отримала 6 780 гривень строком на 24 місяці, тобто до 05.12.2021.
Станом на цю дату стягненню підлягають 3 256,80 гривень, як і заявлено позивачем; по процентам стягненню підлягають 0,08 гривень, а не 0, 98 гривень.
Що стосується питання стягнення заборгованості по комісії, то суд виходить з наступного.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національногобанку Українипостановою від 08червня 2017року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В паспорті споживчого кредиту за №1001292759401 від 18.04.2019 та за №1001478174901 від 05.12.2019, за яким Позичальнику надано кредити, сторонами лише зазначено оплату комісії за обслуговування кредиту – 3,99% на місяць від суми кредиту, який видається (а.с. 11, 16).
Проте з матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням та комісії за обслуговування кредиту, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. 
Отже, оскільки позивачем не наведено якими додатковими послугами користувалась відповідачка, то підстав для стягнення комісії у сумі 19 551 гривень та 2 705 гривень за двома кредитними договорами немає і в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Стосовно інших заперечень представника відповідача, то суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Укладені сторонами кредитні договори є саме договорами приєднання.
Умови кредитування, строки, суми, відповідальність чітко прописано у цих договорах (а.с. 10, 15).
У паспортах споживчого кредиту містяться додаткові необхідні умови кредитування, які передбачені Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів» (а.с. 11, 16).
І договори приєднання, і паспорти прочитані відповідачкою та нею підписані.
Відповідачка частково виконувала умови договорів; з заявами або запитами щодо незрозумілості певних умов договорів не зверталася.
Стосовно направлення відповідачці письмових повідомлень (а.с. 44-47), які відправлені замовнику ТОВ «Франко Пак» (а.с. 48), то суд враховує, що сам факт зазначення замовником ТОВ «Франко Пак» ніяким чином не впливає на факт направлення цих листів саме АТ «ПУМБ», про що зазначено у назві списку; листи складені саме представником Банку з посиланням на укладені з відповідачкою кредитні договори.
Щодо неприйняття розрахунку заборгованості на а.с. 53-59, які складені представником Банку Є.М. Височин, повноваження якого не підтверджені, то суд враховує, що такий розрахунок відповідачем не спростовано; у чому його недійсність – не зазначено, а відсутність відповідної довіреності на його ім`я не може свідчити про недійсність такого розрахунку.
Зазначення представника відповідача про відмову у задоволенні позову повністю, оскільки сума по тілу кредитів переплачена, судом не приймається, оскільки беззаперечних доказів цьому не надано.
Позивач ставить питання про стягнення з відповідачки за двома кредитними договорами суми заборгованості у розмірі 41 027,41 гривень. 
Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та стягненню за договором від 18.04.2019 підлягає 12 195,05 гривень, замість 35 064, 68 гривень; за договором від 05.12.2019 замість 5 962, 73 гривень, підлягає стягненню 3 256, 88 гривень, а разом - 15 451, 93 гривень.
Щодо розподілу судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 912 (дев`ятсот дванадцять) гривень 34 копійки.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 553, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ: 14282829, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4), заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 15 451 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят одна) гривня 93 копійки, з яких: за кредитним договором №1001292759401 від 18.04.2019 у сумі 12 195 (дванадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 05 копійок; за кредитним договором №1001478174901 від 05.12.2019 у сумі 3 256 (три тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 88 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ: 14282829, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4), витрати за сплату судового збору у розмірі 912 (дев`ятсот дванадцять) гривень 34 копійки.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції – Харківського апеляційного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.
Реквізити учасників справи:
Позивач: Акціонерне Товариство «Перший український міжнародний банк», код ЄДРПОУ: 14282829, юридична адреса: 04070 м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. С. Овсянніков