ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 м. Дніпро Справа № 904/4244/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б., 
суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,
секретар судового засідання Абадей М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2025 у справі (суддя Мілєва І.В.) про відмову у забезпеченні позову до його подання,
за заявою Дніпровської міської ради, м. Дніпро
до Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотрейд Компані», м. Львів
про забезпечення позову до його подання, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заяви про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви, та ухвали суду першої інстанції.

В серпні 2025 року Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до його подання. Вона просить накласти арешт на нерухоме майно та грошові кошти ТОВ «Екотрейд Компані» у межах 3 069 595,53 грн.
Заявник зазначає, що відповідач користується землею без правових підстав і не сплачує орендну плату, а відсутність заходів забезпечення може призвести до відчуження майна або виведення коштів, що ускладнить виконання майбутнього рішення суду.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2025 у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено повністю.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу до Центрального апеляційного господарського суду (далі – ЦАГС), в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга Дніпровської міської ради обґрунтована тим, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2025 про відмову у забезпеченні позову є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та без урахування правових висновків Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду.
Скаржник зазначає, що ТОВ «Екотрейд Компані» з 2017 року фактично користується земельною ділянкою комунальної власності без належних правовстановлюючих документів та безоплатно, внаслідок чого безпідставно збережено кошти у сумі 3 069 595,53 грн. 
На думку апелянта, невжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, створює реальну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього судового рішення, оскільки відповідач має необмежену можливість розпоряджатися своїм майном. 
Суд першої інстанції, відмовляючи у забезпеченні позову, застосував завищений стандарт доказування, не врахував характер грошових вимог, баланс інтересів сторін та правові висновки Верховного Суду щодо допустимості й доцільності арешту майна у спорах про стягнення коштів. 
26.01.2026 Дніпровська міська рада в системі «Електронний суд» сформувала пояснення по справі № 904/4244/25, в яких звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 позов Дніпровської міської ради задоволено у повному обсязі, вказане рішення набрало законної сили та відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. 1 ст. 18 ГПК України є обов`язковим до виконання на всій території України. 
Дніпровська міська рада зазначає, що ТОВ «Екотрейд Компані» виконало судове рішення у повному обсязі та сплатило безпідставно збережені кошти орендної плати в сумі 3 069 595,53 грн, у зв`язку з чим просить суд долучити подані пояснення до матеріалів справи та врахувати їх під час ухвалення рішення у даній справі.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

ТОВ «Екотрейд Компані» своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2025 року Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, у якій просила накласти арешт у межах суми позовних вимог 3 069 595,53 грн на нерухоме майно ТОВ «Екотрейд Компані», а саме на будівлі та споруди з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1212089312101, номером відомостей про речове право 19737488, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Коцюбинського, 1, а також на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках відповідача, до набрання рішенням суду законної сили.
Заявник зазначив про намір подати позов до ТОВ «Екотрейд Компані» про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Коцюбинського, 1 за період з 01.01.2022 по 10.07.2025 без належних правових підстав. 
Судом встановлено, що на вказаній земельній ділянці розміщена автозаправна станція, у тому числі будівля операторської літ. А-1 загальною площею 25,7 кв. м, ґанки літ. а, а№, навіс літ. Б-1, колонки № 9, 10, огорожа, споруди № 2– 8, мостіння І, ІІ, паливні баки № 11– 14, які належать ТОВ «Екотрейд Компані» на праві власності на підставі акта приймання-передачі від 28.03.2017, серія та номер 1649, 1650, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю., що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. 
Також судом враховано інформацію Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, викладену в листі від 09.05.2025 № 22249/5/04-36-04-05-12, згідно з якою ТОВ «Екотрейд Компані» не сплачувало плату за землю у період з 01.01.2022 по 10.07.2025. 
Суд першої інстанції встановив, що заявник обґрунтовував необхідність забезпечення позову фактичним користуванням відповідачем земельною ділянкою без укладеного договору оренди, наявністю спору щодо стягнення коштів, а також ризиком відчуження нерухомого майна або виведення грошових коштів з рахунків відповідача, що, на думку заявника, могло ускладнити або унеможливити виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, надаючи правову оцінку заяві Дніпровської міської ради про забезпечення позову, виходив із приписів статей 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України, положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також правових позицій Верховного Суду України (постанова від 24.05.2017 у справі № 6-640цс17) та Європейського суду з прав людини, відповідно до яких забезпечення позову є превентивним засобом захисту, спрямованим на гарантування реального та ефективного виконання судового рішення за умови доведеності наявності реальної, а не абстрактної загрози порушення прав позивача. 
Суд зазначив, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише за наявності достатньо обґрунтованого припущення, підтвердженого належними та допустимими доказами, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього судового рішення або ефективний захист порушених прав, при цьому обрані заходи мають бути розумними, адекватними, співмірними заявленим вимогам та забезпечувати баланс інтересів сторін і інших учасників процесу. 
Оцінивши доводи заявника, суд дійшов висновку, що вони зводяться до припущень про можливе відчуження нерухомого майна та виведення грошових коштів відповідачем, однак не підтверджені жодними доказами реальних дій або намірів, які б свідчили про існування безпосередньої загрози утруднення чи неможливості виконання рішення суду. 
Суд також зазначив, що можливе відчуження об`єктів нерухомості, розміщених на земельній ділянці, не впливає на розгляд спору щодо стягнення вже наявної, за твердженням позивача, заборгованості, а саме лише посилання на потенційне порушення прав без належного обґрунтування і доказового підтвердження не може бути підставою для застосування такого виняткового процесуального заходу, як забезпечення позову. 
За відсутності достатнього обґрунтування необхідності термінового втручання суду та доказів співмірності й доцільності накладення арешту на майно і грошові кошти відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та постановив ухвалу про відмову у її задоволенні.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову з мотивів недоведеності ризиків утруднення або неможливості виконання майбутнього судового рішення з огляду на таке.
Колегія суддів зазначає, що правові висновки щодо застосування ст. 136, 137 ГПК України у контексті мети та сутності забезпечення позову є послідовними і сталими, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, а також у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 910/1686/24 та від 26.08.2024 у справі № 922/1454/24. 
Метою заходу забезпечення є підтримання status quo та запобігання втраті активів або перешкоджання виконанню майбутнього судового рішення, поки суд розглядає справу по суті (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Кюблер проти Німеччини»). Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою та забезпечити продовження існування стану, який є предметом спору.
Забезпечення позову є превентивним процесуальним заходом, що має на меті запобігання можливим порушенням прав або охоронюваних законом інтересів позивача, гарантування реального виконання рішення суду та уникнення труднощів при його виконанні у разі задоволення позову. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов може забезпечуватися, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Обраний спосіб забезпечення має бути співмірним, обґрунтованим та адекватним заявленим вимогам, спрямованим на запобігання реальним ризикам утруднення або неможливості виконання судового рішення.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, ст. 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.
Крім того, подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що ГПК України не містить вичерпного переліку допустимих заходів забезпечення позову, а суд має право вживати заходів, які відповідають меті забезпечення – гарантуванню реального виконання рішення суду, що підтверджується практикою Верховного Суду (постанови від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 20.07.2021 у справі № 904/1933/21).
Апеляційний господарський суд виходить з того, що у спорах майнового характеру, предметом яких є стягнення значної грошової суми, саме по собі існування у відповідача необмеженого права розпоряджатися належним йому майном і грошовими коштами об`єктивно створює ризик утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову, а вимога суду першої інстанції щодо подання доказів конкретних дій відповідача, спрямованих на відчуження майна чи виведення коштів, не відповідає усталеним правовим висновкам Верховного Суду та призводить до застосування завищеного стандарту доказування. 
За таких обставин доводи апеляційної скарги Дніпровської міської ради щодо помилкового застосування судом першої інстанції норм процесуального права та неправильної оцінки критеріїв необхідності, співмірності й адекватності заходів забезпечення позову є обґрунтованими.
Водночас колегія суддів враховує, що під час апеляційного розгляду з пояснень Дніпровської міської ради від 26.01.2026 встановлено інші істотні обставини, а саме те, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 у справі № 904/4244/25 позов про стягнення з ТОВ «Екотрейд Компані» безпідставно збережених коштів орендної плати у розмірі 3 069 595,53 грн задоволено у повному обсязі, вказане рішення набрало законної сили та виконано відповідачем у повному обсязі шляхом сплати присудженої суми.
За таких умов відпала мета застосування заходів забезпечення позову як процесуального інструменту, спрямованого на гарантування реального виконання судового рішення у майбутньому, оскільки спірні грошові зобов`язання вже припинені шляхом належного виконання, а ризики, на запобігання яким спрямоване забезпечення позову, об`єктивно відсутні. 
З огляду на зазначене, незважаючи на обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо помилковості мотивів відмови суду першої інстанції, апеляційний господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на нові обставини, підтверджені матеріалами справи та поясненнями апелянта, що зумовлює відмову у її задоволенні з інших підстав.

6. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку, якщо спір виник з вини однієї зі сторін, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. 
Застосування цієї норми не ставиться у залежність від формального результату розгляду окремої процесуальної заяви, а обумовлюється саме причинами виникнення спору та поведінкою сторін.
З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, який без правових підстав користувався земельною ділянкою та не сплачував плату за землю, звернення Дніпровської міської ради із заявою про забезпечення позову та апеляційною скаргою було вимушеним і обґрунтованим. 
При цьому, відмова у забезпеченні позову в апеляційній інстанції зумовлена новими обставинами – повним виконанням рішення суду по суті спору, а не безпідставністю вимог заявника. 

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради – задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2025 у справі № 904/4244/25 – скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову до його подання – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотрейд Компані» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 42, офіс 508, код ЄДРПОУ 39760185) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75, код ЄДРПОУ 26510514) 1 541,00 грн (Одна тисяча п`ятсот сорок одна гривня, 00 копійок) судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 3 028,00 грн (Три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.02.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов