ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/10069/25 Головуючий у 1 інстанції: Янківська В.П.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Кузьмишиної О.М.
Ключковича В.Ю.
За участю секретаря Данилюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) про визнання протиправною та скасувати постанову, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.06.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 21 388,40 гривень у ВП № НОМЕР_2; 
- повернути за рахунок бюджетних асигнувань Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 стягнений виконавчий збір в сумі 21 388,40 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт вказує, що усвідомлює свій обов`язок щодо необхідності сплати аліментів, а тому, щомісячно перераховував та перераховує кошти на картковий рахунок, який йому було надано стягувачем - ОСОБА_2 . Також, апелянт зазначає, що інколи надавав кошти стягувачу готівкою, проте, з боку стягувача ніяких заперечень не висловлювалося. Апелянт звертає увагу на те, що за 2024 - 2025 роки у нього збереглися квитанції, які ним долучені до матеріалів адміністративної справи, проте залишилися поза увагою суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.
Апелянт вказує, що, в силу приписів пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувана і боржника. Разом з тим, державний виконавець, в провадженні якого перебувало ВП № НОМЕР_2, не виконував вказаних норм, а тому, твердження суду про наявність у позивача боргу, з посиланням на довідку розрахунок станом на 01.06.2025 року, якою охоплено весь період перебування виконавчого документу на виконанні, при умові, що стягувач у заяві вказала про відсутність заборгованості, не узгоджується з чинним законодавством, а отже є неправомірним.
02 грудня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує рішення суду першої інстанції.
22 грудня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача -  ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на примусовому виконанні в Городищенському відділі державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження за АСВП № НОМЕР_2, згідно виконавчого листа № 691/186/19 від 11.11.2019 виданого Городищенським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягненню дитиною повноліття, починаючи з 08.02.2019 року.
22 листопада 2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.
29 травня 2025 року головним державним виконавцем Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) проведений розрахунок заборгованості зі стягнення аліментів. 
Відповідно до довідки-розрахунку від 29 травня 2025 року, заборгованість станом на 01.06.2025 становила 211 194,00 грн.
30 травня 2025 року за вхідним номером 1649 на адресу Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) надійшла заява від ОСОБА_3 про те, що претензій зі сплати аліментів до ОСОБА_1 , вона не має, також просила змінити прізвище у виконавчому провадженні, у зв`язку з одруженням.
04 червня 2025 року на адресу Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) надійшла заява від ОСОБА_3 надійшла заява про скасування заяви від 30.05.2025 № 1649, що підтверджується також актом державного виконавця від 04.06.2025.
Головним державним виконавцем Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) Посунько Аліною Анатолівною винесена постанова від 05 червня 2025 року ВП НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 21 119,40 грн.
05 червня 2025 року (вхідний номер 1766) на адресу Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) від ОСОБА_3 надійшла заява про повернення виконавчого документа без подальшого виконання.
В період з 06.06.2025 року по 18.06.2025 рік головний державний виконавець Посунько А.О. перебувала на лікарняному. Згідно графіка взаємозамінності провадження перебувало у керівника відділу Тараненко І.І.
12 червня 2025 року начальником Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) Тараненко І.І. у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 винесена постанова про повернення виконавчого документу на підставі п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та надіслана рекомендованим листом номер трекінгу «УКРПОШТИ» 1950200036311 за адресою: вул. Покровського, 205 А, м. Городище Черкаського районну Черкаської області.
Також, 12 червня 2025 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 05.06.2025 у розмірі 21119,40 грн.
По АСВП № 78350699 (стягнення виконавчого збору ) - 16.06.2025 направлена платіжна інструкція на списання коштів у розмірі 21388,40 грн.
18 червня 2025 року у АСВП № 78350699 про стягнення виконавчого збору, винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Статтею 1 вищевказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 1404-VІІІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Положеннями частини 1 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Відповідно до частини 2 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Згідно частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот);
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним державним виконавцем Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) Посунько Аліною Анатолівною винесена постанова від 05 червня 2025 року ВП НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 21 119,40 грн.
В оскаржуваній постанові державного виконавця зазначено, що, згідно довідки-розрахунку від 05.06.2025 року, боржник - ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 211 194,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у позивача відсутні підстави для звільнення від сплати виконавчого збору встановлені ст. 27 Закону №1404-VIII та, з огляду на наявність розрахунку заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, що сформований станом на 01.06.2025 (розмір заборгованості 211194 грн.), який не був оскаржений, а тому, отримання заяви стягувача про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з відсутністю заборгованості зі сплати аліментів, не впливає на стягнення виконавчого збору та виконавчих витрат у виконавчому провадженні НОМЕР_3.
Разом з тим, апелянт зазначає, що усвідомлює свій обов`язок щодо необхідності сплати аліментів, а тому, щомісячно перераховував та перераховує кошти на картковий рахунок, який йому було надано стягувачем - ОСОБА_2 . Також, апелянт зазначає, що інколи надавав кошти стягувачу готівкою, проте, з боку стягувача ніяких заперечень не висловлювалося. 
При цьому, апелянт звертає увагу на те, що за 2024 - 2025 роки у нього збереглися квитанції, які ним долучені до матеріалів адміністративної справи, проте залишилися поза увагою суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_3 , звертаючись до державного виконавця із заявою від 04 червня 2025 року (вх. №1766) про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, зазначила про відсутність претензій щодо сплати аліментів за весь період.
Крім того, матеріали справи свідчать, що позивачем надано суду першої інстанції квитанції до платіжних інструкцій за 2024 - 2025 роки, якими підтверджується сплата аліментів на загальну суму 66 900 грн.
Водночас, державним виконавцем в довідці-розрахунку від 05.06.2025 року вказано про наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів на загальну суму 211 194,00 грн, при цьому, зазначено, що позивач за період з лютого 2019 року по травень 2025 року не сплачував аліментів зовсім. 
Отже, з вищевказаного вбачається, що державним виконавцем у довідці-розрахунку від 05.06.2025 року безпідставно вказано про наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів на загальну суму 211 194,00 грн, адже позивачем надано докази сплати аліментів, а стягувачем - ОСОБА_3 зазначено про відсутність претензій щодо сплати аліментів за весь період.
Слід зазначити, що з приписів частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII слідує, що нарахування виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів допускається виключно за умови наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, при цьому, така заборгованість має бути належним чином встановлена та підтверджена.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 здійснював сплату аліментів, що підтверджується платіжними документами за 2024- 2025 роки, а стягувач у заяві від 04 червня 2025 року прямо зазначила про відсутність будь-яких претензій щодо сплати аліментів за весь період.
За таких обставин, відповідачем не досліджено належним чином факт наявності заборгованості, необхідний для застосування частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII.
Водночас, складена відповідачем довідка-розрахунок державного виконавця від 05 червня 2025 року, на підставі якої винесено оскаржувану постанову не враховує фактичні платежі боржника та ґрунтується на помилковому твердженні про повну несплату аліментів у період з лютого 2019 року по травень 2025 року.
Отже, на переконання колегії суддів, такий розрахунок не може вважатися належною та допустимою підставою для нарахування виконавчого збору, оскільки, не відображає реального стану виконання зобов`язання зі сплати аліментів.
Крім того, приймаючи оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв всупереч вимогам статті 19 Конституції України та принципам законності й обґрунтованості діяльності суб`єктів владних повноважень, оскільки, не забезпечив повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення питання про нарахування виконавчого збору. 
За відсутності належно встановленої заборгованості зі сплати аліментів у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору, у зв`язку з чим, така постанова підлягає скасуванню, як протиправна.
Враховуючи вищезазначене, постанова головного державного виконавця Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) від 05 червня 2025 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 є протиправною та підлягає скасуванню.
Позивач зазначає, що після нарахування йому грошового забезпечення, 16 червня 2025 року з його рахунку були списані кошти щодо стягнення виконавчого збору у сумі 21 388,40 грн. на рахунок Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ).
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що розмір виконавчого збору, згідно постанови від 05 червня 2025 року ВП НОМЕР_2, становить 21 119,40 грн. 
Відповідно до платіжної інструкції №2560 від 16.06.2025 на суму 21 388,40 грн., призначення платежу: «стягнення за ВП НОМЕР_3; з виконання виконавчого документу; постанова НОМЕР_2; виданий 05.06.2025; документ видав Городищенський відділ ДВС ЦМУ МЮ (м. КИЇВ)» (а.с. 14).
Отже, в суму 21 388,40 грн., що стягнута з ОСОБА_1 , крім стягнення виконавчого збору за ВП НОМЕР_2, входить також стягнення за ВП НОМЕР_3.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачу підлягає поверненню сума виконавчого збору у розмірі 21 119,40 грн., що визначена саме у виконавчому провадженні НОМЕР_2.
Оскільки, постанова відповідача від 05 червня 2025 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 є протиправною та підлягає скасуванню, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) повернути за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 стягнений виконавчий збір у сумі 21 119,40 грн.
Як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а тому, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року скасувати та прийняти нове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) від 05 червня 2025 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2.
Зобов`язати Городищенський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) повернути за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 стягнений виконавчий збір у сумі 21 119,40 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції України (м. Київ) (19502, Черкаська область, Черкаський район, м. Городище, вул. Миру, 114-Г, код ЄДРПОУ 35013921) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору в загальному розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України. 

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р. 

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.