Справа № 352/2802/25
Провадження № 2/352/321/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі судді Олійника М.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженнябез виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Представник ТОВ «ФК «Єврокредит» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 і просить стягнути з нього борг за кредитним договором №TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 в розмірі 83659,07 грн., 2422,40 грн. судового збору та 11200 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Заявлений позов обґрунтовував тим, що 30.03.2021 Акціонерне товариство «Мегабанк» та ОСОБА_1 уклали Заяву-Договір № TDB.2021.0023.8267 згідно якого йому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 03.09.2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» за результатами відкритих торгів (аукціону) укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0023.8267
від 30.03.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс». 27.12.2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 року в сумі 83659,07 грн. перейшло до ТОВ «ФК Єврокредит». Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 року в сумі 83659,07 грн. та судові витрати по справі.
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі.
Відповідачу ОСОБА_1 була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, що була отримана ним 23.12.2025 року. 
05 січня 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Мельник М.Р. надійшло заперечення на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач заперечує щодо позовних вимог позивача та вважає їх безпідставним та таким, що не відповідають вимогам законодавства. У матеріалах справи відсутній Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до договору №1/12 від 27.12.2024 та іншим належним чином не повідомлено Відповідача про законність права вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 року. Позивачем лише надано Додаток 1 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank Заяву-Договір (індивідуальної частини) № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 року, про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 30.03.2021. Сам договір, до котрого було здійснено приєднання не надано стороною та безпосередньо відповідач не був з ним ознайомлений загалом по теперішній час. Щодо заборгованості по сплаті відсотків зазначив, що період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. За таких обставин, після спливу визначеного договором строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинено. Саме з цих правових підстав вважає, що слід відмовити у стягненні відсотків після закінчення строку дії Заяви-Договору (індивідуальної частини) № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 року.
28 січня 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФК «Єврокредит» адвоката Журавльова С.Г. надійшли додаткові пояснення в яких зазначено, що у запереченнях на позовну заяву відповідач не заперечує факт переходу права вимоги за Кредитним договором № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 року від АТ «Мегабанк» до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», проте не визнає подальшого відступлення прав на користь ТОВ «ФК Єврокредит». Представник позивача вважає дані доводи відповідача неспроможними з огляду на таке: 1). 27.12.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Мустанг Фінанс» (Первісний кредитор) уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (Новий кредитор) Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2 Договору № 1/12, права вимоги переходять від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору та Додатку №1 (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до Боржників/Дебіторів за такими договорами). Вказаний Додаток №1 до цього Договору підписується сторонами одночасно з текстом договору. До Позовної заяви було додано Витяг з Додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 року щодо Кредитного договору № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 року, укладеного між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 . Оригінал повного тексту Додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 року у повному обсязі складається з 403 аркуші та містить 19880 договорів, права вимоги за якими відступаються до Боржників/Дебіторів за такими договорами. Додаток №1 містить інформацію щодо великої кількості кредитних договорів та боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку. Так, ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» вважає, що у вказаній справі було б недоцільно надавати суду повний реєстр 19880 договорів за Договором № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 року, тому надання завіреного витягу щодо актуального боржника, а саме Відповідача та укладеного з ним Кредитного договору, є раціональним і законним способом надання доказів. Щодо нарахування відсотків зазначив таке: у Відзиві на позовну заяву Відповідач не погоджується із розміром нарахованих відсотків. Стверджує, що строк кредитування, встановлений в Кредитному договорі складав 12 місяців з дня його укладення (30.03.2021), та сплив 30.03.2022 року у заявку з чим, всі проценти нараховані банком поза вказаним періодом, є незаконними. З виписки, сформованої АТ «Мегабанк» вбачається, що відповідач почав користуватись кредитним лімітом 08.04.2021 року. Остання операція з отримання кредитних коштів відбулась 21.04.2022 року. Протягом цього строку відповідач сукупно використав коштів кредитного ліміту в сумі 295 980,15 гривень, та сплатив коштів на погашення заборгованості за тілом кредиту в сумі 265 956,00 грн (остання оплата 20.04.2022 року). Таким чином, розмір боргу за тілом складає 295 980,15 грн - 265 956,00 грн = 30 024,15 грн – вказана сума зазначена у довідці-розрахунку заборгованості, що додана до позовної заяви. Останній платіж на погашення відсотків відбувся 21.04.2022 року на суму 1 133,10 грн. – проценти нараховані за період з 26.02.2022 по 30.03.2022 року. Таким чином, відповідач має сплатити принаймні відсотки за користування кредитними коштами за період з 31.03.2022 по 01.04.2023 року в наступному розмірі: 16 813,52 грн (30024,15 х 56% річних). З урахуванням того, що ОСОБА_1 24 грудня 2025 року було сплачено 30024, 15 грн., позивач частково зменшує свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 року тілом кредиту в розмірі 16 813,52 грн., 2422,40 грн. судового збору та 11200 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Судом встановлено, що 30.03.2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № TDB.2021.0023.8267, шляхом підписання Заяви-договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 про приєднання до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (Додатку 1 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank) (далі – Договір, Договір № TDB.2021.0023.8267).
Відповідно до п. 1 Договору № TDB.2021.0023.8267 підписанням цього договору клієнт беззастережно підтверджує: прийняття в повному обсязі публічної пропозиції АТ «МЕГАБАНК» на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (надалі Договір), який розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет ww.todobank.com; згоду з умовами Договору, а також положеннями усіх Додатків до нього; укладання з банком шляхом приєднання до Договору , який складається з публічної частини договору, що розміщена у Місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК» www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини договору, а саме цієї Заяви-Договору, підписанням якої клієнт приєднується до Договору в цілому; укладання з банком шляхом приєднання до Публічного договору (оферти) АТ «МЕГАБАНК» про умови надання послуги «Р2Р-перекази з картки на картку» (розміщеного на сайті банку, за інтернет-посиланням https://erc.megabank.ua/ru/p2poffer та у місці інформування клієнта), з урахуванням особливостей, передбачених розділом 2.17. публічної частини Договору.
Пунктом 2 Договору передбачено, що банк відкриває клієнту: поточний рахунок (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки (у доларах і у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану). Картка є власністю банку.
Згідно з пунктом 3 Договору картка використовується клієнтом для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших операцій, передбачених умовами Договору та/або чинним законодавством України і не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності.
Пунктом 4 Договору закріплено, що банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200 000,00 грн; строк кредиту 12 місяців; пільговий період - 62 дні; процентна ставка (фіксована): базова складає 56 % річних, у пільговий період 0,0001 % річних; обов`язковий мінімальний платіж (ОМП), % від використаного доступного ліміту становить 5,0%; строк оплати ОМП є передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/нарахування обов`язкових платежів клієнта за відповідний звітний період; орієнтовна реальна річна процентна ставка, % річних – 87,30.
Відповідно до пункту 5 Договору такі умови, як: права та обов`язки сторін; відповідальність сторін; порядок обчислення, зміни та сплати процентів; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок повернення (в т.ч. дострокового) кредиту; порядок зміни і припинення дії Договору, погоджено в публічній частині Договору (а.с. 54-55).
30.03.2021 відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, що є Додатком 9 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, у пункті 6 якого встановлено наслідок прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 80,00% річних від прострочення суми за весь період прострочення, що згоджується з п. 5 Договору (а.с. 56).
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України).
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом п.п. 10,11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно з випискою/особовому рахунку на ім`я ОСОБА_1 за період з 03.12.2022 по 03.09.2024 та за період з 30.03.2021 по 02.12.2022, первинний кредитор AT «МЕГАБАНК» взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № TDB.2021.0023.8267 виконав у повному обсязі, видавши платіжну картку та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідачки в межах ліміту кредитної лінії (а.с. 33 – 39, 43 - 51).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Таким чином, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові ВС від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц та у постанові від 25.05.2022 року у справі № 645/59/16-ц.
Відповідно до п. 41 Постанови № 75, операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані.
У п. 42 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (далі - Положення № 75) вказано, що підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з п. 57 Положення № 75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).
У п. 60 Положення № 75 зазначено, що клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Згідно з п. 62 Положення № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Вказані норми є підставою для висновку про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц, від 15.01.2025 № 753/16762/15-ц.
Окрім того, відповідно до ч. 2. ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Отже, виписки за договором TDB.2021.0023.8267 по рахунку відкритому на ім`я відповідача ОСОБА_1 є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по банківським рахункам, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій та свідчать про користування кредитом та утворення заборгованості за кредитним договором.
03.09.2024 року між АТ «Мегабанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Мустанг Фінанс» укладено Договір факторингу № GL1N426240, у відповідності до умов якого АТ «Мегабанк» передало (відступає) ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» приймає належні АТ «Мегабанк» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с..
27.12.2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» укладено Договір факторингу № 1/12, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» передало (відступає) ТОВ «ФК Єврокредит» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК Єврокредит» приймає належні ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 12-13).
Згідно п. 1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Таким чином, відповідно до умов Договору № 1/12 ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги та набуло статус кредитора щодо заборгованості боржників за Основними Договорами.
У ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).
Отже, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту).
Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Кредитний договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, а також договори факторингу, укладені між кредиторами та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.
Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15№ «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні […], а не документи, що засвідчують права, які передаються. За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до відповідачки щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.
Зважаючи, що умови договору про відступлення права вимоги виконано сторонами, вартість, обумовлена договором, сплачено ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ», в судовому порядку вказаний правочин не оскаржено, суд вважає, що позивач набув право вимоги до відповідачки на законних підставах.
У наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначено, що у відповідача наявний борг на суму 83659.07 грн., з яких: 30024.15 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 53634.92 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 41).
Проте, 24 грудня 2025 року ОСОБА_1 сплатив основну суму боргу за договором в розмірі 30024,15 грн. 
У наданій представником позивача 28 січня 2026 року відповіді на відзив останній зменшив позовні вимоги до відповідача і просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 в розмірі 16813,52 грн., 2422,40 грн. судового збору та 11200 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, їх слід задовольнити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 в сумі 16813,52 грн. 

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 2422,4 грн судових витрат зі сплати судового збору.
Також, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 11200 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11200 грн, суд враховує таке.
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 1/07 від 01.07.2025 (а.с. 25-28); ордер (а.с. 21); детальний опис наданих послуг (а.с. 29 зворот); акт приймання-передачі послуг з правової допомоги (а.с. 30).
Разом з тим, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, а також, що справа є незначної складності, в такій категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, участі в судових засіданнях адвокат не приймав, суд дійшов висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0023.8267 від 30.03.2021 в розмірі 16813 (шістнадцять тисяч вісімсот тринадцять) грн. 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит», код ЄДРПОУ 40932411, місцезнаходження: пров. Ушинського, 1 офіс 105, м. Дніпро, Дніпропетровської області.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Максим ОЛІЙНИК