КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА[1]
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1  20.06.2025 року о 06 год. 06 хв. у м. Біла Церква, по Рибна, 2, керував транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2025 року,    ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Апелянт обґрунтовує свої доводи тим, що висновки суду першої інстанції про доведеність його винності не відповідають фактичним обставинам, оскільки не знайшли свого підтвердження дослідженими доказами; із відеозапису, наданого працівниками патрульної поліції, вбачається, що він не є безперервним, а тому не може бути належним та допустимим доказом по справі.
Також апелянт зазначає, що у подальшому сам звернувся до КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської селищної ради та пройшов відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння.
За результатами біохімічного та Імунохроматографічного аналізу всі показники негативні. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Шовкопляса С.П. та самого    ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, зібрані в адміністративних матеріалах, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга з наведених у ній підстав задоволенню не підлягає.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за № 367249 від 20.06.2025 року,  ОСОБА_1 20.06.2025 року о 06 год. 06 хв. у м. Біла Церква, по Рибна, 2, керував транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.
Обставини, викладені у протоколі, узгоджуються із обставинами, зафіксованими на відеозаписі з бодікамери, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я, при цьому процесуальні права і наслідки відмови працівниками поліції роз`ясненні. Відмова  ОСОБА_1 прийнята поліцейським та зафіксована на бодікамеру.
Доводи апелянта у тій частині, що відеозапис наданий працівниками поліції є небезперервним, а відтак є неприпустимим доказом,- неспроможні, позаяк досліджений апеляційним судом доказ (відеозапис, на якому зафіксовано факт обставин) містить достатній обсяг інформації щодо фактичних обставин, які дають підстави дійти висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України за критерієм «поза розумним сумнівом».

Також, є неспроможними доводи ОСОБА_1 у тій частині, що ним було пройдено огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської селищної ради, позаяк огляд проводився на підставі самозвернення  ОСОБА_1 , тобто в порушення положень ст. 266 КУпАП «огляд особи на стан наркотичного сп`яніння має проводитись у закладі охорони здоров`я в присутності поліцейського, який її доставив», крім того, даний висновок не спростовує порушення  ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, а саме: відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,а саме: відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку, належним чином вмотивувавши своє рішення. 
Обґрунтованих доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Також апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення. 
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду  О. М. Сітайло

Справа № 33/824/4195/2025 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Дубановська І.Д.
Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.