ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 953/466/25
провадження № 51-4288 км 25
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
 
за участю прокурора                                            ОСОБА_5 ,
захисника (в режимі відеоконференції)         ОСОБА_6 , 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги,
установив:
Київський районний суд міста Харкова вироком від 03 червня 2025 року засудив  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі частини п`ятої статті 72 КК у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано строк її попереднього ув`язнення з 12 грудня 2024 року по 02 червня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 07 серпня 2025 року залишив без задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду міста Харкова від 03 червня 2025 року, апеляційну скаргу з додатками захисника на вказаний вирок місцевого суду повернув особі, яка її подала.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погоджується з постановленою ухвалою суду апеляційної інстанції. Стверджує про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувану ухвалу  та  призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Аргументуючи свої доводи, вказує, що апеляційний суд не взяв до уваги клопотання сторони захисту про поновлення строку апеляційного оскарження вироку, мотивоване тим, що в день судового засідання він та обвинувачена копію вироку не отримали, оскільки було оголошено резолютивну частину. Повний текст вироку Київського районного суду міста Харкова від 03 червня 2025 року надіслав суд захиснику на електронну пошту 12 червня 2025 року, у зв`язку з чим він не міг вчасно подати апеляційну скаргу, бо не був обізнаний зі змістом вказаного вироку.
Зауважує, що, на його думку, вказане становило об`єктивну перешкоду для своєчасної підготовки апеляційної скарги.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник  ОСОБА_6 підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити. 
Прокурор не заперечує щодо задоволення касаційної скарги захисника.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи сторін, перевіривши матеріали судового провадження, Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог частини другої статті 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Підстави для скасування або зміни судових рішень під час розгляду справи в суді касаційної інстанції викладено в частині першій статті438 КПК, і згідно із частиною другою вказаного закону при вирішенні питання про наявність згаданих підстав суд має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Приписи статті 395 КПК передбачають, що апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Відповідно до частини першої статті 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Згідно з пунктом четвертим частини третьої статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
З матеріалів провадження вбачається, що вирок Київського районного суду міста Харкова стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 ухвалений 03 червня 2025 року за участю обвинуваченої та її захисника.
На вказаний вирок захисник ОСОБА_6 08 липня 2025 року подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію вироку не отримав у день його проголошення, а суд надіслав її електронною поштою лише 12 червня 2025 року, тобто через 9 діб після проголошення резолютивної частини.
За наслідками розгляду вказаного клопотання Харківський апеляційний суд ухвалою від 07 серпня 2025 року відмовив у його задоволенні та повернув захиснику ОСОБА_6 апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами, мотивуючи таке рішення тим, що захисник отримав копію вироку в межах строку оскарження та не довів поважності причин пропуску встановленого законом строку.
Разом з тим Верховний Суд вважає зазначені висновки суду апеляційної інстанції передчасними.
Частиною першою статті 117 КПК  встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.
Так, під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), й інші доречні обставини.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
При цьому про поважність причин для поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася з апеляційною скаргою.
Згідно з позицією Суду, процесуальний строк є легітимним інструментом забезпечення правової визначеності, однак застосування надмірного формалізму може призвести до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 12 червня 2025 року захисник ОСОБА_6 отримав копію вироку Київського районного суду міста Харкова від 03 червня 2025 року електронною поштою, тобто через 9 діб після проголошення його резолютивної частини.
У цій справі захисник не отримав повного тексту вироку вчасно, тобто об`єктивно був позбавлений можливості оперативно розпочати підготовку та подати змістовну апеляційну скаргу. Апеляційна скарга була подана з мінімальним пропуском у 5 днів. Затримка виготовлення повного тексту рішення є обставиною, яка не залежить від сторони захисту, і може бути поважною причиною для поновлення строку оскарження, що залишилося поза увагою апеляційного суду.
Невчасне отримання повного тексту судового рішення Європейський суд з прав людини визнає легітимною та об`єктивною причиною, яка може виправдовувати поновлення строку. 
Цей Суд неодноразово зауважував, що надмірний формалізм і непоновлення строку оскарження через помилки суду є порушенням статті 6 Конвенції. Доступ до суду має бути реальним, а не формальним. Держава не може перекладати на особу наслідки власної процесуальної діяльності. 
Сторона не може нести негативні наслідки затримки отримання повного тексту рішення, яка сталася не з її вини.
Такий підхід суперечить принципам Європейського суду з прав людини щодо пропорційності та справедливості процесуальних обмежень, а також принципу «pro remedia», який застосовується ЄСПЛ при оцінці строків. 
Отже, враховуючи, що повний текст вироку був отриманий із затримкою не з вини захисника, формальний підхід апеляційного суду до питання розгляду, Верховний Суд констатує, що доводи клопотання захисника ОСОБА_6 залишилися без належної уваги суду апеляційної інстанції, який не надав їм об`єктивної оцінки, що є перешкоджанням доступу до правосуддя.   
Таким чином, рішення апеляційного суду є передчасним, формалістичним і не відповідає вимогам статей 7, 21, 370 КПК та стандартам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на наведене касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала колегії суддів апеляційного суду на підставі пункту першого частини першої статті 438 КПК -скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду з урахуванням викладеного слід постановити законне й обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
 
Керуючись статтями 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги задовольнити, скасувати  ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова оскарженню не підлягає. 
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                 ОСОБА_3