Справа № 462/4347/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

29 грудня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Іванюк І.Д.
за участю секретаря с\з - Деми К.С.
представника позивача: Васечки Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Васечко Юрій Андрійович до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Майхер Олена Любомирівна, про визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Васечко Ю.А. 19.06.2025 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на частку спадкового майна після смерті матері - ОСОБА_3 , яка складається із 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м. Свої вимоги мотивує тим що відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.08.2008 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 18.08.2022 року АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Спадкоємцями 1 черги за законом після смерті останньої є її діти - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 25.10.2023 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Майхер О. Л. видала позивачу свідоцтво про право власності на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на 1/6 частину квартир АДРЕСА_1 , однак згідно із актом від 18.01.2024 року за № 7 відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі, а отже не прийняла спадщину. У зв`язку із наведеним він звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. про видачу свідоцтва на решту спадкового майна, зокрема на іншу 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , однак листом № 392/01-16 від 17.06.2024 року остання повідомила його, що на день смерті спадкодавця із нею постійно проживала та була зареєстрованою відповідач, а тому підстав для видачі такого свідоцтва немає. Вважає, що згідно із положеннями ст. 29, ч. 3 ст. 1268 ЦК України підставою для прийняття спадщини є не сам факт реєстрації спадкоємця за адресою спадкодавця, а наявність фактичного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, які можуть бути відмінними один від одного. З огляду на наведене та на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17, просив позов задовольнити. 
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з аналогічних підстав, просив позов задовольнити, оскільки відповідач ОСОБА_2 виїхала у 2000 роках за межі України та спадщину не прийняла. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень суду не надав, у зв`язку з чим у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, ухвалюючи заочне рішення.
Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Майхер Олена Любомирівна у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи. 
У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 належала 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 12, 13/. Після її смерті відкрилася спадщина на вказане майно. Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 , а відповідач - дочкою померлої /а.с. 30/. Позивач та відповідач ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
З акту № 7 від 18.01.2024 року вбачається, що зі слів сусідів ОСОБА_2 зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 ., однак не проживає у такій квартирі з 2008 року, що підтверджують сусіди. 
Водночас жодної інформації про місце проживання як ОСОБА_2 , так і спадкодавця ОСОБА_3 на час смерті матеріали справи не містять. 
З відповіді головного центру обробки інформації державної прикордонної служби від 21.11.2025 року відомості про перетин кордону ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні. 
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.10.2023 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна після смерті ОСОБА_3 . 
Також приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. від 17.06.2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на решту спадкового майна, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємцем такого є ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину. 
Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 
Водночас, згідно із ст.ст. 1261, 1264 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини».
Зазначене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 360/2312/16-ц (провадження № 61-5221/св18)та від 02 червня 2021 року у справі № 425/237/20 (провадження № 61-18605св20).
Таким чином суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач на час смерті спадкодавця не прийняла спадщину чи відмовилась від неї, як і не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження цього. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, то сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.3, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Васечко Юрій Андрійович до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Майхер Олена Любомирівна, про визнання права власності у порядку спадкування - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 

Повний текст рішення складено 07.01.2026 року. 

Суддя Іванюк І.Д.