Номер провадження: 22-ц/813/7232/25 
Справа № 493/1683/24
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
з участю секретаря Громовенко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бузовський Олег Ігорович на рішення Балтського районного суду Одеської області від 12 травня 2025 року, постановленого під головуванням судді Мясківської І.М., повний текст рішення складений 22 травня 2025 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -
в с т а н о в и в:
У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів до 1/16 частини, які стягуються за рішенням Балтського районного суду Одеської області на корсить ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини.
Також в позові ОСОБА_2 просив зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/16 частини, та стягувати аліменти в зазначеному розмірі, як з нього так і з ОСОБА_6 в рівних частках на рахунок дитини ОСОБА_7 (а.с. 1-2 т. 1).
В обґрунтування позову зазначив, що згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 30.07.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2014 року, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
З моменту стягнення аліментів суттєво змінились обставини, які є підставою для перегляду розміру та способу стягнення аліментів, а саме у 2017 році ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_9 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася дочка ОСОБА_10 . Дружина позивача не має змоги працювати та отримувати дохід, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років.
Позивач ОСОБА_2 проходить військову службу в складі військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із цим також несе чималі систематичні витрати на придбання запчастин та ремонт техніки.
Також на утриманні позивача перебуває його мати ОСОБА_11 .
Крім того змінилися обставини і у сина позивача ОСОБА_2 , а саме дитина змінила своє прізвище та по батькові на ОСОБА_12 . Зазначені зміни відбулися у зв`язку з укладенням шлюбу відповідачки з ОСОБА_13 . Дитина ОСОБА_12 є учнем Володимирського спортивного ліцею Волинської обласної ради, навчається безоплатно на денній формі навчання та проживає за місцем навчання, тобто фактично не проживає разом з матір`ю, на користь якої стягуються аліменти.
Фактично син ОСОБА_8 станом на сьогодні здійснює дрібні побутові правочини самостійно, а також самостійно використовує банківські рахунки, на які позивачем скидались кошти, які не враховувались державним виконавцем при нарахуванні аліментів.
У грудні 2024 року ОСОБА_2 збільшив позовні вимоги та остаточно просив скасувати борг по сплаті аліментів у розмірі 222600,90 грн. і зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/16 частини здійснюючи стягнення аліментів на особистий банківський рахунок сина ОСОБА_7 (а.с. 69 т. 1).
18 березня ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якої зазначив, що підтримує позовні вимоги в наступному обсязі та просив суд змінити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання спільного сина ОСОБА_7 1/16 частину від доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 158-159 т. 1). 
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 12 травня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволений.
Суд зменшив розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку і доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 30.07.2014 року, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на рахунок дитини ОСОБА_12 (до зміни імені ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/16 всіх видів його заробітку і доходу, але не менше, ніж 50% прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.
Зазначивши, що стягнення аліментів у новому розмірі проводиться щомісячно з часу набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бузовський О.І. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись н невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов помилкового висновку про зміну матеріального становища ОСОБА_2 .
У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Сотнік К.А., представник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
В судове засідання, призначене на 11 листопада 2025 року з`явились  ОСОБА_1 , адвокат Чайковський І.М., який представляє інтереси ОСОБА_2 , однак у зв`язку оголошенням повітряної тривоги у справі була оголошена перерва, після якої тимчасово виникла недоступність ресурсів підсистеми відеоконференцзв`язку, після відновлення якої сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю (а.с. 54-56, 57-58 т. 2).
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, явка яких не визнавалась судом обов`язковою.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає в повному обсязі, за наступних підстав.
Задовольняючи позов  ОСОБА_2  та зменшуючи розмір аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальне становище позивача змінилося.
Однак, з таким висновком суду, колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.
За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України практика ЄСПЛ застосовується апеляційним судом як джерело права.
Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна матеріального та сімейного стану платника аліментів є законно визначеною підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за домовленістю між батьками на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Верховним Судом України висловлено таку правову позицію в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13.
За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 182 ЦПК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.
Також, за змістом ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Апеляційний суд також враховує, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 30.07.2014 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 36 т. 1)
Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 змінив прізвище на « ОСОБА_4 » по батькові на « ОСОБА_15 » (а.с. 13 т. 1).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з липня 2020 року по листопад 2024 року та довідки державного виконавця від 13.12.2024 року, заборгованість позивача зі сплати аліментів станом на 11.12.2024 року складає 222600,90 грн. (а.с. 41 т. 1).
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 11.03.2025 року, заборгованість позивача зі сплати аліментів складає 135 015,57 грн. (а.с. 192 зворот-193 т. 1)
10.03.2017 року позивач ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_16 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_17 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 10 т. 1).
ІНФОРМАЦІЯ_2 в новій сім`ї позивача народилася дочка – ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 12 т. 1)
Сім`я позивача перебуває на його утриманні, що підтверджується довідками АТ КБ «ПриватБанк» про систематичне перерахування коштів (а.с. 146 т. 1)
Позивач з 22.12.2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчить відповідна довідка командира військової частини (а.с. 5 т. 1).
Згідно договору оренди приміщення від 10.09.2024 року, позивач у період з 10.09.2024 року до 10.11.2024 року винаймав житло, плата за яке підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 147 зворот-149 т. 1).
Позивачем на картковий рахунок сина ОСОБА_8 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», у добровільному порядку перераховувалися кошти, про що свідчать відповідні квитанції (а.с. 43-55 т. 1), які не враховані державним виконавцем при розрахунку заборгованості.
Як вбачається з довідки Володимирського спортивного ліцею Волинської обласної ради № 776/01-21 від 16.10.2024 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у вищевказаному закладі освіти з 06.09.2024 року. Форма навчання безоплатна, стаціонарна (а.с. 105 т. 1).
Крім того, позивачем зазначено, що на його утриманні перебуває мати ОСОБА_11 , родинні зв`язки яких підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 16.08.1986 року (а.с. 195 т. 1), якій систематично перераховує кошти, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 147 т. 1).
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції зробив висновок про наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини доходів до 1/16 частини доходів, що стягуються з позивача за рішенням Балтського районного суду Одеської області від 30.07.2014 року, виходячи з того, що матеріальне становище позивача змінилося, внаслідок створення нової сім`ї та народження дочки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зумовило збільшення витрат на утримання дитини, перебування на утримання матері, а також проходження позивачем військової служби, що зумовлює додаткові витрати.
Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується, за наступних підстав.
Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, ОСОБА_2 посилався на те, що після ухвалення первісного рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання сина, позивач створив нову сім`ю, в якій народилася дитина, його перебування на військовій службі у зв`язку з чим він несе чималі систематичні витрати, а також приймає участь в утриманні своєї матері ОСОБА_11 .
Колегія суддів звертає увагу на те, що обставина створення нової сім`ї, в якій народилася дитина, на яку посилається позивач як на підставу зменшення розміру аліментів, не є такою, оскільки права однієї дитини не можуть порушуватися за рахунок інших.
Посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває мати ОСОБА_11 , якій він перераховує гроші через банківський рахунок, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» не заслуговують на увагу, оскільки позивач не надав суду доказів, що він є єдиною дитиною, і що мати перебуває саме на його утриманні, а також, що доходів мати недостатньо для покриття її життєвих потреб та надання у зв`язку з цим допомоги саме позивачем.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач перебуває на військовій службі у зв`язку з чим він несе чималі систематичні витрати, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_19 та суперечитиме його інтересам.
Відповідно до розрахунку заборгованості у 2020 році розмір середнього заробітку ОСОБА_2 з якого розраховувались аліменти складав 4671,55 грн., у 2021 році середній заробіток складав 5328,57 грн., у 2024 році середній заробіток складав 66343,79 грн. (а.с. 41-42 т. 1).
З матеріалів справи вбачається, що порівняно з 2020 року по день звернення до суду з позовом, майновий стан ОСОБА_2 , не тільки не погіршився, а навпаки значно покращився.
Також колегія суддів звертає увагу, що надана позивачем копія договору оренди житлового приміщення не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів.
Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які в сукупності були б достатніми для встановлення обставини, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан або змінився сімейний стан позивача, погіршився його стан здоров`я та настали інші випадки, передбачені Сімейним Кодексом України, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку про скасування рішення суду, та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за відсутності підстав для його задоволення, оскільки зменшення розміру аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме інтересам дитини, оскільки майновий стан ОСОБА_2 з моменту стягнення аліментів не погіршився, а навпаки значно покращився.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції сплатила судовий збір у розмірі 1816,80 грн. (а.с. 20 т. 2).
Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1816,80 грн.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення – 25 листопада 2025 року.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бузовський Олег Ігорович – задовольнити.
Рішення Балтського районного суду Одеської області від 12 травня 2025 року– скасувати.
Ухвалити постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів – залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1816 гривень 80 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 25 листопада 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда