РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" грудня 2025 р.         Справа № 596/1143/25
Провадження № 2-а/596/63/2025
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді    Митражик Е.М.
при секретарі судового засідання   Кузик М.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Гусятинського районного суду Тернопільської області в селищі Гусятин адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Печінка П.В. звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 і просить визнати протиправною та скасувати постанову №684 від 20.03.2025 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень. Також просить поновити строк звернення до суду, зазначаючи, що оскаржувану постанову №684 отримав лише 11.08.2025 року. В обгрунтування позову посилається на те, що вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із недотриманням процедури притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності та відсутністю в його діях події та складу адміністративного проступку. Рішенням МСЕК від 23.02.2021 року позивач визнаний особою з інвалідністю II групи загального захворювання довічно, тому призову на військову службу не підлягає. У травні - червні 2024 року, групою оповіщення позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 під час якого він надав свої документи для зняття його з військового обліку, проте йому ніяких підтверджуючих документів про зняття з обліку, працівниками РТЦК не надано. У зв`язку із ускладненнями, які виникли після попередньої хірургічної операції на черепній коробці, упродовж січня - лютого 2025 року проходив медичні обстеження, а 04.03.2025 року позивачу була проведена хірургічна операція із закриття дефекту черепа титановою пластиною. 
08 серпня 2025 року позивач одержав поштове відправлення в якому він виявив постанову державного виконавця Гусятинського ВДВС від 06 серпня 2025 року про відкриття виконавчого провадження за постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 684 від 20.03.2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Одночасно із цим, державною виконавчою службою накладено арешт на банківський рахунок позивача, на який нараховуються пенсійні виплати. На звернення позивача, працівниками Гусятинського ВДВС 11 серпня 2025 року йому надано копію оскаржуваної постанови із якої вбачається, що 13.01.2025 року позивачу було направлено повістку засобами поштового зв`язку з вимогою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, яке працівниками пошти повернуто в РТЦК із відміткою про відсутність адресата по місцю проживання. Таким чином, повістка про прибуття по місцю виклику позивачу вручена не була, а тому він не знав і не міг знати про виклик. Оскаржувана постанова не містить доказів вручення позивачу повістки або ознайомлення з її змістом, відмови ОСОБА_1 , від отримання повістки та винесена за відсутності позивача з порушенням встановленої процедури, з позбавленням його можливості скористатись усією сукупністю прав, передбачених передбачених Конституцією України та ст.268 КУпАП. Просить визнати пропущеним з поважної причини та поновити строк для оскарження постанови, яка датована 20 березня 2025 року, однак отримана позивачем лише 11 серпня 2025 року. 
Ухвалою суду від 03.09.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. 
Від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення на позов з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зобов`язаний був з`явитися до відповідача на вказану в повістці дату та час. Однак, позивачем без поважних причин було проігноровано його обов`язок. Наявність у позивача інвалідності, статусу обмежено придатного чи надсилання документів для виключення з військового обліку без фактичного результату позитивного вирішення останнього питання, не знімає з нього обов`язку з`являтися за викликом по повістці. Таким чином, виходячи з обставин справи, позивач вчинив адміністративне правопорушення, про що і була на законних підставах винесена відповідачем постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Від представника позивача адвоката Печінки П.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує викладене у відзиві на позовну заяву. Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що позивачу було направлено повістку, яку працівниками Укрпошти повернуто в РТЦК із відміткою про відсутність адресата по місцю проживання, про що зазначено у оскаржуваній постанові. Доказів того, що ОСОБА_1 було відомо про виклик і він умисно ухилився від прибуття по виклику, не надано. Відповідачем також не надано суду докази про інформування позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма) на підтвердження дотримання процедури розгляду адміністративної справи та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, забезпечення позивачу передбачених Конституцією України та КУпАП його прав. У відповідності до вимог КАС України, доведення правомірності прийнятого рішення та підтвердження його відповідними доказами, покладено на суб`єкт владних повноважень, враховуючи що таких доказів відповідачем не надано, керуючись ст.163 КАС України, просить вважати викладені у відзиві мотиви відповідача щодо відмови у задоволенні позовних вимог необґрунтованими і такими, що підлягають відхиленню.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце слухання справи. 
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Печінка П.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи в відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явилася, в резолютивній частині відзиву зазначила про слухання справи в її відсутності.
Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи з наступного.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.    
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.  
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Позивач являється особою з інвалідністю другої групи, загальне захворювання, довічно, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 11 ААВ №207785 виданого Психоневрологічною міжрайонною спеціалізованою МСЕК від 23.02.2021 та посвідченням серії НОМЕР_1 від 31.05.2024 року виданого відділом соцзаб.№3 Чортківської РВА (а.с.8, 9).
Згідно постанови за №684 по справі про адміністративне правопорушення від 20 березня 2025 року складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 встановлено, що «13 січня 2025 року громадянину ОСОБА_5 , відповідно до пункту 302 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 N»560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» направлена повістка засобами поштового зв`язку для прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.00 26.01.2025р. для уточнення даних.
Відповідно до даних поштового оператора поштове відправлення повернулось в ІНФОРМАЦІЯ_2 12.02.2025 року з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання особи. Дата відмітки 09.02.2025 року.
ОСОБА_1 , на визначену та повідомлену належним чином дату і час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не з`явився. Будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений спірок (3 дні від дати прибуття, визначеній у повістці) не надав.
Абзацом 7 пункту 3 частини 1 статі 22 України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” визначено, що громадяни зобов`язані у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Частиною 2 ст. 26 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” зокрема передбачено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до пункту 3 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N1487 від 30 грудня 2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсутті або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Однак, всупереч вказаним вимогам, ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений у повістці.
Таким чином, громадянин ОСОБА_1 26.01.2025 р. здійснив правопорушення, яке вчинене в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII що набрав чинності з дня його опублікування в газеті «Голос України» від 18.04.2014 року №49, та порушив вимоги абз. 7 п.3. ч.1 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Враховуючи, що громадянин скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000 гривень 00 копійок. Графи «копію постанови отримав», «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» не заповнені.
Відповідальність за ч.1 ст.210-1 КУпАП передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачена за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.   Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014«Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.   
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.   
Зокрема, згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.      Частиною ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів. 
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.   
Як встановлено, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 направлялась та була вручена повістка про необхідність прибути на 26.01.2025 року на 14.00 год. до ТЦК та СП для уточнення даних. Не долучено таких матеріалів і до відзиву на позов. Позивач заперечує вказані обставини, вказує, що будь яких повісток не отримував та йому не було відомо про необхідність прибути на 26.01.2025 року на 14.00 год. до ТЦК та СП. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. 
Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з частиною другою статті 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.   Суд вважає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадян на 26.01.2025 року на 14.00 год. і він незважаючи на це не з`явився.
Таким чином, судом встановлено відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме нез`явлення за викликом до ТЦК та СП, так як він не був сповіщений належним чином про необхідність явки.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.    Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція).     Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.      
Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту своїх прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.      
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, з суворим дотриманням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.       
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Судом встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч.3 ст.210-1 КУпАП не обґрунтовано належними доказами. 
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 20 березня 2025 року слід скасувати, провадження у справі закрити.
З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.
В позовній заяві позивач просить про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, посилаючись на те, що про існування оскаржуваної постанови від 20.03.2025 року він дізнався 08.08.2025 року. На підтвердження надав копію постанови про відкриття виконавчого провадження №78784791 від 06.08.2025 року головним державним виконавцем Гусятинського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пшибела С.В. про примусове виконання постанови №684 від 20.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно ОСОБА_1 та заяву від 11.08.2025 року про видачу та отримання копії постанови(а.с.12), виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 4008 КНП «Тернопільська обласна клінічна лакарня» ТОР(а.с.11); консультативний висновок спеціаліста КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР від 12.02.2025 року(а.с.10).
З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що слід поновити позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки строк звернення до суду з адміністративним позовом пропущений з поважної причини.
Керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 139, 205, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), в інтересах якого діє адвокат Печінка Павло Володимирович (на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу №017/04.2/7445 від 15.08.2025 року) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_6 №684 від 20 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000,00 гривень – скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути в користь держави за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя      Елла МИТРАЖИК