Справа № 944/4453/23
Провадження №2/944/155/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого судді Поворозника Д.Б, 
за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г., 
позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , 
представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , 
відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , 
представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом Тимощука О.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області, про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, про визначення місця проживання дітей, 

встановив:

07 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , у якій просить: визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею за адресою: АДРЕСА_1 , та встановити наступний порядок і спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми їхнього батька ОСОБА_3 : у першу та третю суботу – неділю кожного місяця у період з 10:00 години суботи до 16:00 години неділі, за взаємною попередньою домовленістю, враховуючи вік дітей, стан їхнього здоров`я, режим дня, та погодні умови; у святкові дні та дні народження, батьки вирішують самостійно між собою, враховуючи рівність їх прав та обов`язків, а також виходячи з найкращих інтересів дітей, відпочинок з дітьми в канікулярний час за попередньою домовленістю.
На обґрунтування позову зазначає таке. 11 січня 2014 року вона та ОСОБА_3 уклали шлюб, який був зареєстрований Міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 18. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя у них не склалося і 25 січня 2021 року рішенням Яворівського районного суду Львівської області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу між ними були спірні питання щодо участі батька у вихованні дітей. ОСОБА_3 звертався із заявою до Яворівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 16 червня 2021 року Яворівською районною адміністрацією винесено розпорядження № 362/02-06 «Про визначення місця проживання ОСОБА_5 », згідно з яким визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_3 за його фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 визначено не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з її малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його вихованні. Позивач вважає, що в інтересах дитини проживати саме з матір`ю, а не з батьком. Зазначає, що вона має постійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, дуже любить дітей і з народження приділяла їм багато часу. Саме вона займалася із дітьми вечорами, гуляла та іншим чином піклувалася про них. Їхня спільна з відповідачем донька ОСОБА_6 проживає разом з нею і перебуває повністю на її утриманні. Вона дуже любить свою доньку, піклується про її зовнішній вигляд, щоб вона була нагодована і доглянута, оточує її теплом, ласкою та любов`ю. Слідкує за моральним та духовним розвитком дитини, задовольняє її матеріальні потреби. Вказує, що дуже сумує за сином, переживає, що дитині не достатньо материнської любові та уваги та вважає, що діти мають зростати разом. Вона є власником житлової квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Дана житлова квартира є з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. В цій квартирі також обладнана кімната для дітей, щоб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 могли мати здоровий сон, навчатися та гратися. Тобто вона має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися їх вихованням. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином та донькою і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавленні батьківського піклування. Проте, до теперішнього часу вона та відповідач не дійшли згоди щодо остаточного місця проживання сина ОСОБА_5 . Вона не згодна із тим, щоб їхній син проживав із відповідачем, тому наполягає на визначенні місця проживання дитини ОСОБА_5 разом з нею, його матір`ю.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
05 вересня 2023 року від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява, у якій він просить; визначити місце проживання малолітніх дітей, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним за адресою: АДРЕСА_2 . 
На обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначає таке. 11 січня 2014 року він та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25 січня 2021 року рішенням Яворівського районного суду Львівської області шлюб між ними було розірвано. ОСОБА_1 ще у 2020 року звернулася в Яворівський районний суд Львівської області із позовною заявою про розірвання шлюбу, де просила визначити та зазначала місце проживання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме з ним, ОСОБА_3 . Також 16 червня 2021 року Яворівською районною державною адміністрацією було винесено розпорядження № 362/02-06 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 », згідно з яким саме з ним було визначено місце проживання сина і щодо даного рішення ніхто не заперечував. Фактично з 2020 року ОСОБА_5 проживав з ним по АДРЕСА_2 , а донька ОСОБА_4 з ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . Тривалий час такий спосіб життя та проживання дітей всіх влаштовував. Однак після відкриття провадження у цивільній справі № 944/469/23 про поділ спільного майна подружжя, ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою про визначення місця проживання дітей, яка їй була повернута. 04 серпня 2023 року було зареєстровано повторно позовну заяву про визначення місця проживання дітей та присвоєно унікальний номер справи 944/4453/23. В даному випадку вбачається, що саме позовна заява про поділ спільного майна подружжя стала поштовхом подачі заяви про визначення місця проживання дітей. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, яка вона дбайлива мама і цікавиться шкільним життям їх спільної доньки ОСОБА_8 , саме вона є власником квартири по АДРЕСА_1 , де сучасний ремонт, що вона дбає про добробут дітей, приймає участь у житті дітей, однак такими твердженнями вводить суд в оману. Дана квартира є спільною сумісною власністю і вони спільно придбали її. Ремонт зроблено ним до розірвання шлюбу, а вже коли шлюб розірвали він пішов з даної квартири з сином, який проживав і проживає разом з ним. Зазначає, що їх син ОСОБА_9 часто навідує маму та сестричку, яка часто приїжджає до них в село і вони спільно проводять час. Він завжди привозив сина на зустрічі з ночівлею до ОСОБА_10 та неодноразово забирав доньку до них із сином. У нього належні та безпечні умови проживання, оскільки згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім?ї, будинок складається з восьми кімнат та має два поверхи. Тобто діти мають кожен окрему кімнату із сучасним ремонтом. Більше того вважливим є те, що діти спокійно проводять ніч та не змушенні спускатися в сирий підвал багатоквартирного будинку під час повітряної тривоги, а спокійно спуститися в безпечне місце в приватному будинку. Також зазначає, що у нього вдосталь часу для того, аби займатися дітьми, оскільки його діяльність по продажах в інтернет-магазині дає можливість коригувати свій робочий час та приділяти вільні хвилини і години дітям. Натомість ОСОБА_11 працює по 24 год і має декілька вихідних, а в час коли вона працює, буде залишати дітей на інших людей. Також вказує, що саме він займається навчанням сина. Дана обставина підтверджується характеристикою вих. № 85 від 25 серпня 2023 року, у якій також зазначено, що ОСОБА_1 , не цікавиться навчальною діяльністю сина, не підтримує контакт із класним керівником та вчителями, які залучені до навчального процесу. Більше того, дочка ОСОБА_4 на засіданні комісії висловила бажання жити з ним та братом. Окрім цього, зазначає, що разом з ОСОБА_1 проживає її новий хлопець, особу якого та його відношення до дітей не встановлено. Враховуючи викладене, вважає, що діти повинні проживати з ним.
Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області про визначення місця проживання дітей, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, про визначення місця проживання дітей.
30 жовтня 2023 року від представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , адвоката Білик Р.О. на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якій вона просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної в повному обсязі.
Мотиви обґрунтування відзиву, аналогічні зазначеним у позовній заяві. Додатково вказала таке. З самого дитинства матір постійно піклується про дітей, допомагає матеріально, купує одежу, приймає участь у житті дітей. На даний час син позивачки ОСОБА_5 проживає з матір`ю, яка самостійно возить його в школу у с. Наконечне Перше та забирає додому. ОСОБА_1 піклується про дітей, постійно спілкується з їхніми вчителями, возить їх на різноманітні гуртки. Син ОСОБА_12 виявляє бажання проживати з матір`ю та сестрою в м. Яворів. Таким чином, проживання сина разом з матір`ю відповідає його інтересам. ОСОБА_1 має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. Разом з тим, ОСОБА_1 не чинитиме жодних перешкод для спілкування позивача із сином та донькою і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавленні батьківського піклування. Проте, до теперішнього часу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не дійшли згоди щодо остаточного місця проживання сина ОСОБА_5 . Вона не згодна із тим, щоб їхній син проживав із ОСОБА_3 , тому наполягає на визначенні місця проживання дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю.
Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 підтримала свою позовну заяву, проти задоволення зустрічного позову заперечила, надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві та відзиві на зустрічний позов. 
Додатково пояснила таке. На даний час діти проживають з нею в місті Яворів, навчаються у школі. Позов подала тому, що не згідна з рішенням Яворівської РДА про визначення місця проживання сина з батьком, а також у зв`язку з тим, що не може з відповідачем у добровільному порядку визначити місце проживання дітей. Вказує, що діти інколи (через вихідні) залишаються з відповідачем на ніч, коли він забирає їх до себе, вона цього не заперечує, це його право як батька, конфліктів з цього приводу між ними не виникає. Крім цього, у будні дні син також залишається у відповідача, коли ходить на тренування в с. Наконечне, де проживає відповідач. Діти не жалілись на умови проживання в батька, але вважає, що почергове проживання дітей то з нею, то з батьком, неможливе. Вона працює фельдшером на ШМД, також додатково є ФОП. В лікарні працює позмінно, 2 рази на тиждень, 7 разів на місяць, тривалість зміни – доба. В цей час діти залишаються з її мамою. Інколи, коли вона на роботі, діти залишались у відповідача. Буває, що діти ночують у відповідача 2 рази на тиждень, буває, що не ночують цілий місяць. Вказала, що вона повністю забезпечує дітей матеріально, купує дітям продукти, гаджети тощо, створила належні умови для проживання, навчання, фізичного і духовного розвитку, дозвілля.
Представник ОСОБА_1 адвокат Білик Р.О. у судовому засіданні підтримала позовну заяву, відзив на зустрічний позов та пояснення її довірительки. 
Додатково зазначила, що позивач не заперечує, щоб діти бачились з батьком, не перешкоджає цьому, однак діти мають мати постійне місце проживання, при цьому двоє дітей повинні проживати разом. ОСОБА_1 важливо, щоб діти проживали з нею. Добре, щоб був встановлений графік побачень дітей з відповідачем, щоб не виникало спірних питань. 
Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав зустрічну позовну заяву, заперечив проти первісного позову, надав пояснення, аналогічні наведеним в зустрічній позовній заяві.
Додатково зазначив таке. Після розірвання шлюбу, син виявив бажання проживати з ним. Він створив для цього всі умови. Згодом син виявив бажання навчатись у м. Яворів. Вони з позивачкою домовились, що діти через одні вихідні проживатимуть з ним. Син займається футболом, у вівторок та четвер тренування проводяться в с. Наконечне, де він проживає, він забирає сина з тренування, пізніше привозить дочку і вони разом проводять час, роблять домашні завдання, бавляться. Фактично діти проживають половину часу у нього, половину у позивачки, тому він подав зустрічний позов, щоб це оформити юридично. Син проживав з ним, коли відвідував 2-4 класи, у 2020-2022 роках. З п`ятого класу навчається у школі в м. Яворів, проживає з позивачем. Зазначив, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, матеріально забезпечує дітей, купує одяг, взуття, гаджети, оплачує поїздки, дає кишенькові гроші, оплачує сину половину витрат на поїздки, пов`язані із спортивними змаганнями. Коли син проживав з ним, він повністю утримував його. Працює неофіційно, займається інтернет-продажами, має автосервіс в себе на подвір`ї. Вказав, що не вживає алкогольні напої, оскільки проходить лікування черепно-мозкової травми, має 3 групу інвалідності. Він за те, щоб діти проживали по 2 тижні з ним та позивачем. Наприклад, в жовтні 2025 року діти перебували в нього 15-16 днів.
Представник ОСОБА_3 адвокат Тимощук О.І. у судовому засіданні підтримав зустрічну позовну заяву, пояснення його довірителя, додатково зазначив таке. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, першочергово необхідно враховувати інтереси дітей. Немає жодних перешкод для проживання дітей з батьком, а проживання дітей з мамою – це лише її бажання та амбіції. Діти почергово проживають з обома батьками. Позивач працює позмінно, протягом доби, в цей час догляд за дітьми здійснює її мама. Так само, коли відлучається відповідач, за дітьми дивляться його батьки. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19, можливе почергове проживання дітей з обома батьками (по 2 тижні), що не суперечить інтересам дітей. Син тривалий час проживав з батьком, а коли захотів проживати з мамою, відповідач не заперечував. Суд не може надати перевагу одному з батьків лише тому, що так хоче позивач. Батьки мають не лише однакові обов`язки, а й рівні права щодо спілкування і проживання з дітьми.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області як орану опіки та піклування ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки і піклування, надала суду такі пояснення.
Питання визначення місця проживання дітей розглядала комісія захисту прав дитини при Яворівській міській раді. Комісія визначила доцільним проживання дітей з мамою. Діти мають проживати разом. Коли син проживав з позивачем, бачився з сестрою лише на вихідних, що суперечить інтересам дітей. На засіданні комісії син сказав, що хоче проживати з мамою, а дочка – з батьком. Умови для проживання дітей в обох сторін належні. Зазначила, що перш за все, коли йдеться про проживання малолітніх дітей, перевага надається матері – це вирішили члени комісії одноосібно. Вирішили, щоб діти проживали з мамою, оскільки донька не казала, що хоче проживати саме з татом, а що там їй більше подобається, там є багато тварин. Батько в першу чергу має заробляти кошти на утримання дітей, а мати займатись вихованням, готуванням їжі, навчанням дітей тощо. 
Також в судовому засіданні суд, в присутності представника Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області та представників сторін, за відсутності самих сторін ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , заслухав думку малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які розповіли, що проживають з мамою в м. Яворові. Часто бувають в тата в с. Наконечне, ночують там. Мама не забороняє їм бачитися з татом. Хотіли б проживати і в ОСОБА_14 , і в Наконечному, їм добре і там, і там. В тата велике подвір`я, є тварини, там цікаво. 
Заслухавши пояснення та оцінивши доводи учасників справи, думку дітей, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Суд встановив, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25 січня 2021 року.
Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05 вересня 2016 року Виконавчим комітетом Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 26 липня 2022 року Яворівським ВДРАЦС у Яворівському районі Львівської області.
ОСОБА_1 та діти ОСОБА_5 і ОСОБА_4 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою голови ОСББ «Івана Хрестителя 90» № 6 від 27 лютого 2023 року.
ОСОБА_1 працює фельдшером станції ЕМД «Новояворівськ», згідно характеристики завідувача ОСОБА_15 , остання у якості фельдшера виїзної бригади скрупульозна та ретельна, якісно виконує свої обов`язки самостійно та ускладі бригади. Рівень підготовки відмінний. Швидко та якісно приймає рішення у екстрених ситуаціях, легко орієнтується у стані пацієнта та володіє добрим клінічним мисленням. За час роботи зауважень щодо порушень етики та деонтології не було, дисциплінарних та адміністративних стягнень не накладалося. Авторитетна та неконфліктна, у колективі спокійна та виважена. Наполеглива та добре підготовлена. Рівень теоретичних знань та практичних навиків, що підтверджено низкою сертифікатів українських та міжнародних організацій. Має відповідальну громадянську позицію: у часі війни здійснювала чергування на МПП «Краківець».
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Яворівському ЗЗСО І-ІІІ № 3 імені ОСОБА_16 . За час навчання, остання проявила себе дисциплінованою та старанною ученицею. До уроків готується старанно і систематично, скромна, ввічлива, охайна, товариська. Мати ОСОБА_1 постійно підтримує зв`язок з класним керівником, регулярно відвідує батьківські збори, є головою батьківського комітету класу і займається вихованням дитини сама. Батько ОСОБА_3 за час навчання дитини не цікавився її успіхами, що підтверджується характеристикою Яворівського ЗЗСО І-ІІІ №3 імені ОСОБА_16 від 28 лютого 2023 року.
Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного спеціалістом першої категорії служби у справах дітей Яворівської міської ради та начальником служби у справах дітей Піджарком А.Т., встановлено, що разом з ОСОБА_1 постійно проживає її неповнолітня дочка ОСОБА_4 , в сім`ї панує взаєморозуміння та повага, не конфліктують.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 324313214, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .
Розпорядженням Яворівської РДА №362/02-06 від 16 червня 2021 року, вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за його фактичним місцем проживання по АДРЕСА_2 .
Згідно з актом встановлення місця проживання № 16, затвердженим старостою села Наконечне Перше Станько О.О., зі слів сусідів встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , не зареєстрований але фактично проживають ОСОБА_3 та його неповнолітній син, мати не бере участі у вихованні дитини.
Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, комісією встановлено, що у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_3 , його син ОСОБА_5 , проживає без реєстрації. Будинок складається з 8 кімнат, у будинку зроблений євроремонт, є все необхідне для проживання.
Згідно з характеристикою учня 4 класу Наконечнянського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ОСОБА_5 від 25 серпня 2023 року, останній має хороший фізичний і розумовий розвиток. Навчальний матеріал засвоює на достатньому та середньому рівні. Відповідально ставиться до доручень в класі, не схильний до суперечок. Хлопець завжди охайний, доглянутий. Батько учня ОСОБА_3 систематично спілкується з класним керівником та педагогами, цікавиться його поведінкою, навчальними досягненнями та шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори. Мати дитини ОСОБА_1 не цікавиться навчальною діяльністю сина, не підтримує контакту з класним керівником та вчителями.
Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , виданою Виконавчим комітетом Яворівської міської ради № 86/10 від 25 серпня 2023 року, останній не зареєстрований але проживає в АДРЕСА_2 . За час проживання у селі і на території старостинського округу показав себе з хорошої сторони. За характером спокійний, працьовитий, ввічливий. Користується повагою серед односельців. Розлучений, спиртними напоями не зловживає, стосунки з рідними, сусідами, друзями- підтримує. Скарг на ОСОБА_3 від жителів с. Наконечне Перше не надходило.
Згідно з висновком щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 27 вересня 2023 року №329, члени комісії вважають, що малолітні діти не мають бути обділені материнською любов`ю, брат і сестра мають проживати та зростати разом. За результатом розгляду даного питання комісія вирішила рекомендувати органу опіки та піклування, визнати за доцільне проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з їх матір?ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
У п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. 
Відповідно до п. п. 1-3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. 
У ст. 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). 
У рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України», заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. 
Аналіз наведених норм міжнародного права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. 
Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. 
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 
Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. 
У ст. 51 Конституції України, частинах другій, третій ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. 
Згідно з ч. ч. 2, 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. 
У ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 
Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 
Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Під час визначення місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. 
Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні в справі докази, зокрема, обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. 
Такі висновки сформульовані Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19. 
Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. 
Аналогічні висновки сформульовано в постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20. 
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. 
Під час оцінки та визначення найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту. Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. 
Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, в постановах від 06 серпня 2025 року у справі № 172/491/22 та від 30 квітня 2025 року у справі № 756/6412/23. 
У ч. ч. 4 – 6 ст. 19 Сімейного кодексу України закріплено, що під час розгляду судом спорів щодо, зокрема, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 
За загальним правилом, передбаченим ст. 19 Сімейного кодексу України та ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору. 
У ст. 171 Сімейного кодексу України закріплено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. 
Як вказано в постанові Верховний Суд від 09 квітня 2025 року у справі № 643/7307/20 дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. 
Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 562/1686/18 наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам, як кожному конкретно взятому, так і їх сукупності. 
Суд вважає, що в даному випадку, зважаючи на спір між батьками щодо місця проживання дітей, про що свідчить подання кожним з них відповідного позову, визначення конкретного місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є важливим та необхідним, зважаючи на їх вік, навчання, необхідність проживання дітей разом, з метою збереження стабільності в оточенні дітей (місце проживання (дім), школу, друзів), забезпечення сталих соціальних зв`язків та зменшення негативного впливу на їх фізичний та емоційний стан, пов`язаний з частими переїздами, приживанням окремо тощо, беручи до уваги й те, що саме по собі розлучення батьків та неможливість приживати з ними обома вже є для дітей значним травмуючим фактором. 
Також, на переконання суду, ситуація, яка існувала до 2024 року, а саме коли діти періодично проживали в когось одного з батьків, тривалий час проживали окремо один від одного, відвідували школи в різних населених пунктах, хоч це і здійснювалось за взаємною згодою батьків, була неправильною та негативно впливала на дітей. 
Вирішуючи питання з ким із батьків повинні проживати діти (визначення місця їх проживання), суд виходить з такого. 
У справі, що розглядається, сторони подали до суду позовні заяви, в яких просять визначити місце проживання їхніх спільних малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ними (позивач за первісним позовом ОСОБА_1 з нею за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 з ним за адресою: АДРЕСА_2 ). 
Свої позовні вимоги і ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 мотивують тим, що саме за умови проживання з ними дітям буде забезпечено належний догляд, розвиток, піклування, оскільки саме мати здійснює піклування та матеріальне забезпечення дітей, їм буде забезпечено виховання, стабільний психологічний стан та належні умови для зростання, навчання, розвитку. 
При цьому, сторони не заперечили наявності належних умов для проживання, виховання, навчання, дозвілля розвитку дітей в кожного із них. 
Також сторони підтвердили, що після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу відсутні суттєві розбіжності і суперечності між ними щодо проживання дітей з кожним із них, діти проживають і з батьком, і з мамою, син ОСОБА_5 певний час проживав переважно з батьком, вони в більшості випадків загалом вирішують ці питання добровільно. 
Водночас, в ході розгляду справи сторони намагалися сформувати в суду негативний образ свого опонента, дискредитувати один одного, наводячи певні дії та вчинки як під час спільного життя, так і після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу, які, на їх переконання, негативно характеризують протилежну сторону, проте, такі твердження переважно не були підкріплені жодними доказами, а також посилались на окремі обставини, які, на їх думку, можуть перешкоджати належному виконанню опонентом його батьківських обов`язків у випадку проживання дітей з ним (позмінна (подобова) робота ОСОБА_1 , періодичне відлучення з місця проживання, спосіб життя ОСОБА_3 тощо). 
Крім того, слід зазначити, що в судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Тимощук О.І. вказав, що можливе почергове проживання дітей з обома батьками (по 2 тижні). ОСОБА_3 підтримав позицію свого представника, вказав, що він за те, щоб діти проживали по 2 тижні з ним та ОСОБА_1 , стверджуючи, що така ситуація фактично існує вже тривалий час. Таку позицію ОСОБА_3 і його представник підтримали в судових дебатах. 
Зі свого боку ОСОБА_1 і її представник заперечили щодо почергового проживання дітей з кожною із сторін у справі. 
Суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що як позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , так і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , мають у власності житло, де створені належні умови для проживання дітей. Проживаючи як з матір`ю, так із батьком діти постійно відвідують навчальні заклади, позитивно характеризуються за місцем навчання. Обставин, які б унеможливлювали проживання дітей, як з ОСОБА_1 , так і з ОСОБА_3 , з урахуванням створення ними належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей, не встановлено і сторонами не доведено. 
Також, як описано вище, в судовому засіданні суд заслухав думку малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які розповіли, що хотіли б проживати і з мамою в м. Яворові, і з татом в с. Наконечному, їм добре і там, і там. 
Крім того, в ході розгляду справи з пояснень сторін та наявних у справі доказів суд встановив, що малолітній син ОСОБА_5 у 2020-2022 роках проживав з батьком ОСОБА_3 в с. Наконечне Перше, де у 2-4 класах навчався у Наконечнянській ЗЗСО І-ІІІ ступенів, про що цим закладом освіти була видана описана вище характеристика від 25 серпня 2023 року. Проте на даний час ОСОБА_5 проживає з мамою ОСОБА_1 в м. Яворові та навчається у Яворівському ЗЗСО І-ІІІ № 3 імені Тараса Шевченка. Зазначених обстаивн сторони не заперечують. 
Згідно із Висновком щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 27 вересня 2023 року № 329, комісія з питань захисту прав дитини вирішила рекомендувати органу опіки та піклування визнати за доцільне проживання малолітніх дітей разом з їх матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області як орану опіки та піклування ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримала зазначений висновок. Як представник орану опіки та піклування вважає, що діти повинні проживати з мамою та разом брат і сестра. 
Оцінивши описані вище обставини, встановлені в ході розгляду справи, в тому числі зміни, які відбулися з часу припинення спільного проживання сторонами і розірвання шлюбу між ними до цього часу, зокрема, і протягом перебування даної справи на розгляді в суді, беручи до уваги позиції сторін та органу опіки і піклування, думку дітей, керуючись наведеними вище нормами міжнародного та національного законодавства та враховуючи наведену практику Верховного Суду, суд вважає, що слід визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їх мамою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Таке рішення суд ухвалює, враховуючи, що: мама дітей ОСОБА_1 створила належні житлові умови для їх проживання, навчання, розвитку, дозвілля; малолітній вік дітей; бажання дітей проживати з мамою і разом один з одним; збереження стабільності в оточенні дітей (відвідування за місцем проживання мами одного навчального закладу, наявність у дітей там друзів тощо); позицію органу опіки і піклування, який вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з їх матір`ю; відсутність будь-яких перешкод чи застережень щодо можливості проживання дітей з мамою (неналежні побутові умови, негативна поведінка та ставлення до дітей тощо). 
При цьому, на думку суду, відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , як слідує з його пояснень і доводів, фактично ототожнює питання визначення місця проживання дітей та питання його участі у вихованні дітей, спілкуванні з ними тощо. 
Суд наголошує, що визначення місця проживання дітей з мамою жодним чином не порушує права батька піклуватись про них, спілкуватись, брати участь в їх житті, проявляти батьківську любов та виконувати батьківські обов`язки, що мають усвідомлювати обоє батьків. 
А у разі порушення прав того з батьків, хто проживає окремо, на участь у вихованні дитини, він не позбавлений права на судовий захист у спосіб, визначений ст. 159 Сімейного кодексу України. 
У контексті забезпечення права дітей на спілкування з батьком, а також права батька на виховання своїх дітей, суд зазначає, що батько безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку своїх дітей, має не лише право, а обов`язок піклуватися про їх здоров`я, стан розвитку, проводити з ними необхідну кількість часу, незалежно від того, з ким із батьків діти будуть проживати більшість часу. Визначення на цьому етапі місця проживання дітей з матір`ю не повинно негативно впливати на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним з батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обоє з батьків. 
Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дітей, адже діти не мають самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковують досвід і поведінку авторитетних для них батьків. Батьки мають співпрацювати у забезпеченні належного контакту між кожним з них з дітьми, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу. 
А при істотній зміні обставин сторони мають право ініціювати визначення іншого порядку фізичної опіки щодо дітей. 
Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі № 619/4208/21. 
Щодо позиції ОСОБА_3 та його представника адвоката Тимощука О.І., висловленої в судовому засіданні, про почергове проживання дітей з обома батьками (по 2 тижні), суд зазначає таке. 
Як зазначено вище, ОСОБА_3 стверджує, що така ситуація фактично існує вже тривалий час і від просить юридично формалізувати її. 
Зі свого боку, ОСОБА_1 категорично заперечує щодо почергового проживання дітей з кожною із сторін, а також заперечує, що діти фактично проживають почергово та однакові проміжки часу з нею і ОСОБА_3 . 
Суд зазначає, що ОСОБА_1 не надав жодних належних доказів на підтвердження своїх доводів про фактичне почергове проживання дітей з ним та ОСОБА_1 протягом тривалого періоду та однакових (співмірних) проміжків часу. 
Також, беручи до уваги наведені вище висновки, які стали підставою для рішення про визначення місця проживання дітей з мамою ОСОБА_1 , зокрема, малолітній вік дітей, їх бажання проживати з мамою і разом один з одним, необхідність забезпечення стабільності в оточенні дітей (відвідування за місцем проживання мами одного навчального закладу, наявність у дітей там друзів тощо), позицію органу опіки і піклування, суд вважає недоцільним визначення почергового проживання дітей з обома батьками (по 2 тижні), оскільки, на переконання суду, це не відповідатиме інтересам дітей, оскільки спричинить постійні переїзди з одного населеного пункту в інший, перевезення речей, зміна обстановки, під час проживання з батьком необхідність кожного навчального дня зранку їхати в школу в м. Яворів тощо. 
Щодо посилання представника ОСОБА_3 адвоката Тимощука О.І. на постанову Верховного Суду від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19, суд зазначає таке. 
Цією постановою Верховний Суд справді скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково: визначив місце проживання малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5; два тижні з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2. 
Однак висновки Верховного Суду, з яких він виходив при ухваленні зазначеної постанови від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19, на думку суду, не є релевантними для справи, що розглядається, зважаючи на суттєво відмінні фактичні обставини у справах. 
Так, у справі № 465/6496/19 позивач ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ним – батьком за адресою: квартира АДРЕСА_1. 
ОСОБА_2 (мама) звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила суд визначити місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з нею за адресою: АДРЕСА_2. 
Водночас, при перегляді справи в касаційному порядку, колегією суддів Верховного Суду враховано, що станом на дату ухвалення судового рішення суду першої інстанції двоє молодших синів сторін у справі були малолітніми, а ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, виповнилося 14 років, що, згідно з положеннями частини третьої статті 160 СК України, свідчить про наявність у нього права самостійно обирати з ким з батьків він буде проживати. Протягом розгляду справи ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, виявляв бажання проживати з батьком. За вищевказаних обставин суд позбавлений можливості застосувати спільну фізичну опіку щодо неповнолітнього ОСОБА_7. Разом з тим, з огляду на емоційний зв`язок, взаємопідтримку та бажання проживати разом, старший брат ОСОБА_7 має право приєднуватися до братів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і проживати разом з братами, зокрема за місцем проживання матері, чому батькам доцільно всебічно сприяти. 
Тобто у вказаній справі основним мотивом визначення місце проживання малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, почергово з кожним з батьків було бажання трьох дітей сторін у справі проживати разом, при цьому, найстарший з братів, якому виповнилося 14 років, самостійно обрав проживати з батьком. 
Також у вказаній постанові Верховний Суд погодився з остаточним висновком органу у справах дітей щодо застосування у сімейній ситуації, з приводу якої існує спір, моделі спільної фізичної опіки батьків щодо дітей. Колегія суддів вважала, що діти тривалий час не мають належних контактів з матір`ю, декілька років проживають з батьком, і саме під впливом цих обставин висловили бажання не змінювати місце проживання. Враховуючи те, що діти тривалий час проживають з батьком, вони мають відповідні соціальні контакти за місцем проживання батька, виявляють більшу прихильність до батька. Однак, вочевидь діти потребують і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на їх розвиток. 
Отже, визначаючи місце проживання малолітніх дітей почергово з кожним з батьків, Верховний Суд взяв до уваги, що діти тривалий час не проживали з матір`ю, однак потребують і материнської турботи та любові, тому колегія суддів виходила з необхідності повернення матері у життя і виховання дітей, налагодження емоційного зв`язку між ними. 
Водночас, у справі, що розглядаються, обоє батьків займаються вихованням, утриманням та розвитком дітей, жоден з батьків не обмежений в контактах з дітьми, незалежно від того, де діти проживають в певний проміжок часу (з батьком чи з матір`ю). 
Крім того, слід зазначити, що постанову від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19 Верховний Суд прийняв, виходячи з фактичних обставин справи та вирішуючи конкретний спір між сторонами, зважаючи на взаємовідносини між ними та з дітьми, які не є ідентичними взаємовідносинам, що склались імж сторонами у дані справі та з їх дітьми, а також не наводив висновків саме щодо застосування відповідних норм права, які є обов`язковими для врахування судами першої та апеляційної інстанцій в силу ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України. 
Щодо думки малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про те, що вони хотіли б проживати і в м. Яворові, і в с. Наконечному Першому, їм добре і там, і там, суд зазначає таке. 
Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17). 
Зважаючи на вік малолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , їх попередній досвід комунікації з батьками, можливість після розлучення батьків і до цього часу безперешкодно спілкуватися з кожним з них, суд оцінює і розуміє їх бажання проживати як з матір`ю, так і з батьком, в першу чергу як бажання мати можливість спілкуватися і проводити час з кожним з батьків, перебувати за місцем проживання батька і матері, коли вони (діти) цього забажають, а не як бажання проживати з кожним з батьків по черзі, тим більше за чітко встановленим графіком. 
Враховуючи наведені вище обставини, встановлені судом, позиції сторін у справі, органу опіки і піклування, думку дітей, керуючись описаними вище нормами міжнародного і національного законодавства, беручи до уваги наведену практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а саме визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею за адресою: АДРЕСА_1 . 
Водночас, позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку і способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми їхнього батька ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки такі можуть бути заявлені лише тим з батьків, якому чиняться перешкоди у спілкуванні і вихованні дітей іншим з батьків, з яким діти проживають. 
Також, враховуючи ухвалене судом рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_1 , у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з ним слід відмовити. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 07 липня 2023 року. 
Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». 
Таким чином суд вважає, що з відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, 

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з їхньою матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
У задоволенні решти позовних вимог первісного позову ОСОБА_1 відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок, сплаченого судового збору.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. 
Повне судове рішення складено 05 січня 2026 року. 
Повне найменування учасників справи:
позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області, код ЄДРПОУ 04056032, адреса місцезнаходження: 81000, Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Львівська, 15. 

Суддя Д.Б. Поворозник