Справа № 523/21154/25
Провадження №1-кп/523/959/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 лютого 2026 року м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 
прокурора Пересипської окружної прокуратури м.Одеси - ОСОБА_3 
обвинуваченого (підсудного) - ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12025163490000498 від 02.08.2025 року, за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Десантне Кілійського району Одеської області, громадянина України, зі середньою освітою, неодруженого, ФОПа, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28-ч.2 ст.194 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
Підсудний ОСОБА_4  не пізніше вечірнього часу доби 01.08.2025, приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи в місті Одеса на вулиці Балківська, більш точної адреси не встановлено, на свій мобільний телефон марки «infinix UOT 40i» IMEIl: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картками мобільних операторів «Kyivstar» НОМЕР_3  та «Vodafone» НОМЕР_4  у месенджері «Telegram» отримав від невстановленої особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), пропозицію здійснити знищення або пошкодження чужого майна, а саме вхідних дверей квартири в багатоквартирному житловому будинку на території Пересипського району міста Одеси за невизначений розмір грошової винагороди, на що вказаний підсудний, усвідомлюючи тривалість збройного конфлікту і введення на території України воєнного стану, на означену пропозицію погодився та вступив з невстановленою особою у злочинну змову, спрямовану на скоєння злочину.
В подальшому, з метою здійснення запланованого злочину та узгоджених із замовником необхідних підготовчих дій, у цей же час, 01.08.2025 близько 20 годин 00 хвилин, підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «АТБ», розташованому в м.Одесі по вул.Балківська 22-А, придбав сірники, пластикову пляшку об`ємом 500мл марки «Своя лінія» із легкозаймистою рідиною для розпалення, після чого спільно з невстановленою особою та за її вказівкою узгодили об`єкт злочинного посягання, а саме квартиру АДРЕСА_3 , що належить померлій ОСОБА_5 .
Надалі, відповідно до відведеної ролі виконавця злочину, підсудний ОСОБА_4 приблизно о 21 годин 55 хвилин того ж вечора, переслідуючи корисливі мотиви з метою підпалу чужого майна, а саме вхідної двері квартири АДРЕСА_3 , на виконання отриманих від невстановленої особи вказівок, з її відома та згоди, шляхом вільного доступу піднявся на 13 поверх зазначеного будинку, де усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, відкрив заздалегідь підготовлену пластикову пляшку з рідиною для розпалення марки «Своя лінія», яку вилив на поверхню вхідної двері квартири АДРЕСА_4 , після чого за допомогою наявної у нього запальнички, як джерела відкритого вогню, підпалив облиту легкозаймисту рідину, внаслідок чого сталося загорання і вогнем знищено вхідні двері вказаної квартири, чим вказаний підсудний своїми умисними діями заподіяв чужій власності майнову шкоду в сумі 6400 гривень.
Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в обсязі висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні, не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, а будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про обставини скоєння інкримінованого кримінального правопорушення.
Так, підсудний ОСОБА_4 в суді пояснив, що за наведеними в обвинувальному акті обставинами, він дійсно на пропозицію невідомої особи в месенджері «Telegram», яку він відносив до співробітників правоохоронного органу, здійснив з використанням заздалегідь придбаної легкозаймистої речовини підпал дверей квартири АДРЕСА_5 , де нібито мала мешкати особа, яка співробітничає з країною-агресором. За вчинений ним підпал дверей квартири, який він фіксував на камеру свого мобільного телефону і який він у подальшому відправив на адресу замовника, він отримав 2000 гривень шляхом їх перерахування на належний йому картковий рахунок «Монобанку».
Кається у скоєному, висловлює жаль про вчинене, зобов`язується перерахувати отримані ним за підпал грошові кошти на потреби Збройних Сил України. Зараз розуміє, що його використали ворожі спецслужби, обіцяє більше такого не вчиняти і просить суворо не карати. 
Наряду з викладеним, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, досліджування яких, окрім допиту підсудного, судом не здійснювалось у повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.
Приймаючи до уваги наведені обставини та отримавши покази підсудного ОСОБА_4 , судом встановлено, що останній своїми умисними діями скоїв умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.28-ч.2 ст.194 КК України.
З огляду на ч.2 ст.194 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає, зокрема, за умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що  карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.
Відповідно до ч.2 ст.28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення, а за змістом ч.1 ст.29 цього ж Кодексу, виконавець (співвиконавець) підлягає кримінальній відповідальності за статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає вчинене ним кримінальне правопорушення.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 суд приймає до уваги характер, обставини і наслідки вчиненого ним, що мало місце під час дії воєнного стану в Державі й збройної агресії рф проти України, та те, що в силу санкції ч.2 ст.194 та ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії тяжких злочинів, а також судом враховується у певній мірі висновки досудової доповіді органу пробації, відсутність в розпорядженні суду відомостей про відшкодування завданих ним збитків, та характеризуючі особу підсудного дані.
Так, за матеріалами судового провадження і досудової доповіді органу пробації, підсудний ОСОБА_4 свою провину в обсязі висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні визнав повністю і надав у суді визнавальні покази; раніше не судимий і вперше притягається до кримінальної відповідальності; на обліку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; неодружений і утриманців не має; зареєстрований як фізична особа-підприємець; за місцем реєстрації характеризується позитивно; тимчасово проживає в м.Одесі (оренда житла); раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки дорожнього руху. 
Сукупність наведених обставин свідчить про певну схильність підсудного ОСОБА_4 до кримінально-протиправної поведінки та свідоме нехтування ним правил законослухняної поведінки в суспільстві, його нездатність протистояти асоціальному оточенню, що обумовлює доцільність його виправлення в умовах суспільства, з обов`язковим застосування контрольно-наглядових заходів.
Разом із тим та згідно з обвинувальним актом у розглядуваному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування та прокурором в суді, у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , визначено активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Як слідує з п.4 ч.1 ст.91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а згідно зі ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування перелічених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Проте, з наведеною вище позицією сторони обвинувачення суд погодитися не може, оскільки активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним (постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі №674/1608/17, від 07.04.2021 року у справі №263/15605/17).
Попри те, слід зауважити, що як вбачається з матеріалів розглядуваного кримінального провадження та показів допитаного в суді підсудного ОСОБА_4 , викриття його протиправної діяльності відбулося не у зв`язку з осудом ним своєї поведінки та з`явленням до поліції із зізнанням чи намаганням виправити виниклу ситуацію, а внаслідок своєчасно вжитих правоохоронним органом відповідних оперативно-розшукових (слідчих) заходів з викриття вказаного підсудного і вилучення речових доказів вчинення злочину. 
Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , суд відносить визнання ним своєї провини в обсязі висунутого обвинувачення, а обставиною, що обтяжує покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, слід віднести вчинення ним злочину з використанням умов воєнного стану.
Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.
На підставі сукупності викладеного, з дотриманням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання у розглядуваному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду характер доведеного підсудному ОСОБА_4 обвинувачення, спосіб вчинення та його наслідки, розмір заподіяних збитків, ступінь тяжкості і підвищену суспільну небезпечність інкримінованого діяння, наявність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, наведені вище характеризуючі особу останнього дані, комплексність яких обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства із застосуванням наглядово-виховних заходів, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України в цілому погоджується з висловленою під час судових дебатів пропозицією прокурора з цього приводу і доходить висновку про те, що обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного підсудного та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень уявляється доцільність призначення підсудному покарання у виді позбавлення волів в межах санкції ч.2 ст.194 означеного Кодексу, із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на підсудного низки обов`язків в порядку ст.ст.75, 76 цього ж Кодексу.
Досліджуючи ж питання щодо застосування за клопотанням прокурора спеціальної конфіскації до речового доказу в кримінальному провадженні, зокрема мобільного телефону марки «infinix UOT 40i» IMEIl: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить підсудному ОСОБА_4 , суд виходить з такого.
За змістом ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само в інших передбачених цією нормою закону випадках, а спеціальна конфіскація застосовується на підставі, зокрема обвинувального вироку суду.
Згідно зі ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, зокрема у випадку якщо вони були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання, а спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Таким чином, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини вчинення підсудним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, отримання ним внаслідок скоєння протиправного діяння грошової винагороди, використання при цьому мобільного телефону для зв`язку з організатором злочину та відео фіксації його перебігу, суд вважає, що означений мобільний телефон, який на стадії досудового розслідування визнаний речовим доказом, підлягає спеціальній конфіскації в дохід держави в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України. 
Питання щодо долі інших речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат та арешту майна, - в порядку ст.ст.124, 126 та ст.174 цього ж Кодексу, відповідно. 
Керуючись ст.ст.100, 124-126, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28-ч.2 ст.194 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо протягом визначеного строку випробування зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
На підставі ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_4 , - покласти на Приморський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.
В силу ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений у кримінальному провадженні за ухвалою слідчого судді від 12.08.2025, на шорти джинсові синього кольору з ременем чорного кольору, футболку сірого кольору з написами, нагрудну сумку чорного кольору, спортивні рукавички чорного кольору з обрізаними фалангами, мобільний телефон марки «infinix UOT 40i» IMEIl: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 , картону коробку від мобільного телефону марки «infinix UOT 40i», рідину для розпалювання «Своя лінія» в полімерній пляшці об`ємом 500мл, блок сірників (10 коробів), запальничку чорно-зеленого кольору з написом, електровелосипед чорного кольору з написом «Like Bike GHOST», після набрання вироком законної сили, - скасувати. 
Згідно зі ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до речового доказу в кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «infinix UOT 40i» IMEIl: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить засудженому ОСОБА_4 , шляхом його звернення на користь держави.
В порядку ст.100 КПК України, інші речові докази у кримінальному провадженні: 
-три змиви на марлевих тампонах мастильних плям з поверхні дверей кв. АДРЕСА_5 , післяпожежне сміття, які знаходяться в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №934 від 08.10.2025), - знищити;
-шорти джинсові синього кольору з ременем чорного кольору, футболку сірого кольору з написами, нагрудну сумку чорного кольору, спортивні рукавички чорного кольору з обрізаними фалангами, картону коробку від мобільного телефону марки «infinix UOT 40i», які знаходяться в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №00928 від 20.08.2025), - повернути за належністю власникові;
-електровелосипед чорного кольору з написом «Like Bike GHOST», який переданий під розписку ОСОБА_4 , - вважати повернутим за належністю власникові; 
-рідину для розпалювання «Своя лінія» в полімерній пляшці об`ємом 500мл, блок сірників (10 коробів), запальничка чорно-зеленого кольору з написом, які знаходяться в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №00928 від 20.08.2025), - знищити.
З огляду на ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 28524,80 гривень (10696,80+17828), за проведення експертних досліджень, - стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.
Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_4 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до Приморського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України та до відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області - для виконання, в частинах їх відповідних повноважень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1