РІШЕННЯ
Іменем України

02 січня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/1119/25 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали справи 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ”
вул. Євгенія Коновальця, буд. 46, поверх 3, м. Вінниця, 21001, код 41973663
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН”
вул. Пекурівська, 44, смт. Седнів, Чернігівський район, Чернігівська область, 15522, код 41737108
про стягнення 100578,46 грн.
без виклику сторін
встановив:
12.11.2025 до Господарського суду Чернігівської області через систему “Електронний суд” надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ” до Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” про стягнення 30039,89 грн 3% річних та 70538,57 грн інфляційних нарахувань. 
Позовні вимоги обґрунтовані набуттям позивачем права стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 25.03.2025 по 08.10.2025 (день фактичного розрахунку) відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов?язання за Договором поставки №3010 від 30.10.2024 з урахуванням рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2025 у справі №927/50/25, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 у справі №927/50/25.
У позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідача 10000,00 грн витрат на правову допомогу.
Поштову кореспонденцію позивач просить надсилати за адресою: 21032, м. Вінниця, провулок Саксаганського, буд. 6, адвокату Дажуку С.М. або через систему “Електронний суд”.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.11.2025 відкрите спрощене позовне провадження у справі № 927/1119/25 без повідомлення сторін у справі; встановлено учасникам справи строки для подачі письмових заяв по суті позовних вимог (ухвала суду доставлена позивачу до його електронного кабінету в ЄСІТС 19.11.2025, 03:30, 03:24, що підтверджується довідками про доставку електронного листа).
28.11.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» в межах встановленого процесуального строку надійшов відзив на позов, у якому відповідач наводить власний розрахунок інфляційних нарахувань, загальний розмір яких становить 51458,89 грн, у зв?язку з чим просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення 19079,68 грн інфляційних нарахувань, а також просить зменшити розмір витрат за надання правової допомоги до 3000,00 грн, посилаючись на принципи співмірності та розумності судових витрат.
04.12.2025 від позивача через систему «Електронний суд» в установлений строк надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечує доводи відповідача щодо неправильного розрахунку інфляційних нарахувань, а також вважає необґрунтованими твердження відповідача щодо зменшення витрат за надання правової допомоги до 3000,00 грн. Позивач зазначає про те, що заявлений ним розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн є співмірним з ціною позову.
15.12.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких відповідач підтримує свою позицію щодо розрахунку інфляційних нарахувань та вказує на те, що загальний розмір інфляційних нарахувань становить 51458,89 грн, у зв?язку з чим просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення 19079,68 грн інфляційних нарахувань.
22.12.2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на додаткові пояснення відповідача, у якій позивач просить залишити без розгляду додаткові пояснення відповідача з огляду на приписи ст. 118 Господарського процесуального кодексу України та зазначає про те, що заявлення будь-яких вимог у додаткових поясненнях процесуальним законодавством не передбачено. Додатково позивач наголошує на відсутності правових підстав для зменшення витрат за надання правової допомоги до 3000,00 грн.
Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.
Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини. 
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2025 у справі №927/50/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ” до Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” про стягнення 2804553,18 грн, з яких 2723620,22 грн основного боргу, 5072,09 грн 3% річних, 47124,66 грн інфляційних нарахувань, 28736,20 грн штрафу за неналежне виконанням відповідачем умов Договору поставки №3010 від 30.10.2024, встановлено факт укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ” (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” (покупець) Договору поставки № 3010 від 30.10.2024, відповідно до умов якого позивач у період з 01.11.2024 по 27.12.2024 поставив відповідачу продукцію (шрот соняшниковий та шрот соєвий кормовий тостований негранульований) на загальну суму 4 223 448,22 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000603 від 01.11.2024; № РН-0000604 від 02.11.2024; № РН-0000635 від 11.11.2024; № РН-0000636 від 11.11.2024; № РН-0000708 від 10.12.2024; № РН-0000709 від 11.12.2024; № РН-0000734 від 16.12.2024; № РН-0000735 від 16.12.2024; № РН-0000749 від 21.12.2024; № РН-0000750 від 21.12.2024; № РН-0000755 від 26.12.2024; № РН-0000756 від 26.12.2024; № РН-0000757 від 26.12.2024; № РН-0000771 від 27.12.2024 та товарно-транспортними накладними № 311024.1 від 31.10.2024; № 101124.2 від 10.11.2024; № 101124.1 від 10.11.2024; № 011124.2 від 01.11.2024; № 261224 від 26.12.2024; № 251224.2 від 25.12.2024; № 251224.1 від 25.12.2024; № 091224 від 09.12.2024; № 101224 від 10.12.2024; № 141224.1 від 14.12.2024; № 141224.2 від 14.12.2024; № 201224 від 20.12.2024; № 201224.1 від 20.12.2024; № 251224.3 від 25.12.2024.
Відповідно до умов п.2.4. Договору відповідач повинен був сплатити товар на умовах відстрочення кінцевого розрахунку протягом 14 календарних дня з моменту відвантаження товару зі складу постачальника (дата зазначена у видатковій накладній), а саме: -за видатковою накладною № РН-0000603 від 01.11.2024 на суму 291384,00 грн – до 15.11.2024; -за видатковою накладною № РН-0000604 від 02.11.2024 на суму 301872,00 грн – до 16.11.2024; -за видатковою накладною № РН-0000635 від 11.11.2024 на суму 276264,00 грн – до 25.11.2024; -за видатковою накладною № РН-0000636 від 11.11.2024 на суму 272808,00 грн – до 25.11.2024; -за видатковою накладною № РН-0000708 від 10.12.2024 на суму 428315,76 грн – до 24.12.2024; -за видатковою накладною № РН-0000709 від 11.12.2024 на суму 424544,22 грн – до 25.12.2024; -за видатковою накладною № РН-0000734 від 16.12.2024 на суму 423879,36 грн – до 30.12.2024; -за видатковою накладною № РН-0000735 від 16.12.2024 на суму 437330,64 грн – до 30.12.2024; -за видатковою накладною № РН-0000749 від 21.12.2024 на суму 436674,48 грн – до 04.01.2025; -за видатковою накладною № РН-0000750 від 21.12.2024 на суму 422895,12 грн – до 04.01.2025; -за видатковою накладною № РН-0000755 від 26.12.2024 на суму 268442,64 грн – до 09.01.2025; -за видатковою накладною № РН-0000756 від 26.12.2024 на суму 249571,08 грн – до 09.01.2025; -за видатковою накладною № РН-0000757 від 26.12.2024 на суму 249995,16 грн – 09.01.2025; -за видатковою накладною № РН-0000771 від 27.12.2024 на суму 231971,76 грн – до 10.01.2025.
Відповідач частково розрахувався за поставлений товар з порушенням строків оплати, а саме: 15.11.2024 на суму 250000,00 грн; 15.11.2024 на суму 242500,00 грн; 05.12.2024 на суму 48884,00 грн; 05.12.2024 на суму 51116,00 грн; 10.12.2024 на суму 272808,00 грн; 10.12.2024 на суму 756,00 грн; 10.12.2024 на суму 276264,00 грн; 20.12.2024 на суму 428315,76 грн; 20.12.2024 на суму 271684,24 грн; 17.01.2025 на суму 100 000,00 грн; 21.01.2025 на суму 50 000,00 грн. Всього на 1 499 828,00 грн.
Станом на день подання позивачем позову до суду у справі №927/50/25 відповідачем не було здійснено оплату за поставлений позивачем товар на загальну суму 2723620,22 грн. Після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі №927/50/25 відповідачем сплачено позивачу борг в сумі 824000,00 грн, що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями №844 від 24.01.2025 на суму 250 000,00 грн; №1245 від 05.02.2025 на суму 200 000,00 грн; №1312 від 06.02.2025 на суму 274 000,00 грн; №1687 від 17.02.2025 на суму 100 000,00 грн, у зв?язку з чим провадження у справі у частині стягнення 824000,00 грн основного боргу закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. 
Судом у справі №927/50/25 встановлено, що станом на 24.03.2025, заборгованість відповідача за отриманий товар становила 1899620,22 грн, що підтверджено матеріалами справи, а також установлено факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов?язань та прострочку оплати поставленого товару, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в частині стягнення інфляційних втрат за січень-березень 2025 року та 3% річних за період з 17.11.2024 по 24.03.2025, а також штрафу на підставі п. 6.1. Договору.
Зазначеним рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2025 у справі №927/50/25 (яке набрало законної сили та залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 у справі №927/50/25) позов задоволено частково; закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідача 824000,00 грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” (код ЄДРПОУ 41737108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ” (код ЄДРПОУ 41973663) 1899620,22 грн основного боргу, 73584,12 грн інфляційних втрат, 15168,32 грн 3% річних, 28736,20 грн штрафу, 20000,00 грн витрат на правничу допомогу та 24205,30 грн судового збору. У решті позову відмовлено. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ” (код ЄДРПОУ 41973663) з Державного бюджету України 20049,01 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №5692 від 21.01.2025.
За частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлене законом.
Враховуючи те, що у справі №927/50/25 та у даній справі №927/1119 беруть участь особи, щодо яких встановлено певні обставини, факти, які встановлені рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2025 у справі №927/50/25 та входять до предмету доказування в межах даної справи, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову в межах даної справи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено розрахунки з позивачем на загальну суму 99620,22 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: № 3008 від 26.03.2025 на суму 1000,00 грн; № 3235 від 01.04.2025 на суму 800,00 грн; № 3320 від 03.04.2025 на суму 1100,00 грн; № 3457 від 07.04.2025 на суму 700,00 грн; № 3683 від 11.04.2025 на суму 800,00 грн; № 3741 від 14.04.2025 на суму 1000,00 грн; № 4200 від 28.04.2025 на суму 1000,00 грн (призначення платежу: оплата за внутрішню сировину згідно договору №3010 від 30.10.2024); № 5411 від 28.05.2025 на суму 1000,00 грн; № 5457 від 29.05.2025 на суму 800,00 грн; № 5531 від 30.05.2025 на суму 700,00 грн; № 5563 від 02.06.2025 на суму 1359,98 грн; № 7083 від 11.07.2025 на суму 5000,00 грн; № 7120 від 14.07.2025 на суму 12000,00 грн; № 7392 від 22.07.2025 на суму 22000,00 грн; № 7773 від 31.07.2025 на суму 50360,24 грн (призначення платежу: оплата за товар згідно договору №3010 від 30.10.2024), копії яких додано до матеріалів справи (а.с.41-47).
На виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2025 у справі №927/50/25 Товариством з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” сплачено на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ” 1961693,94 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №10358 від 07.10.2025 року на суму 400000,00 грн; №10400 від 08.10.2025 на суму 1400000,00 грн; №10401 від 08.10.2025 на суму 161693,94 грн (а.с.48-49).
14.10.2025 позивач направив відповідачу рекомендованою поштовою кореспонденцією з описом вкладення вимогу від 14.10.2025 про сплату 30039,89 грн 3% річних та 70538,57 грн інфляційних нарахувань за період з 25.03.2025 по 08.10.2025, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною Укрпошти, фіскальним чеком та повідомлення про вручення поштового відправлення (ШКІ 2103200143117, отримана 23.10.2025) (а.с.16-18). 
За період з 25.03.2025 по 08.10.2025 (день фактичного розрахунку) позивачем нараховано та пред?явлено до стягнення з відповідача 30039,89 грн 3% річних та 70538,57 грн інфляційних нарахувань на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Надавши правову оцінку спірним правовідносинам, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з наведених нижче підстав.
Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає таке.
Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2025 у справі №927/50/25 (яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 у справі №927/50/25) позов задоволено частково; закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідача 824000,00 грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” (код ЄДРПОУ 41737108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ” (код ЄДРПОУ 41973663) 1899620,22 грн основного боргу, 73584,12 грн інфляційних втрат, 15168,32 грн 3% річних, 28736,20 грн штрафу, 20000,00 грн витрат на правничу допомогу та 24205,30 грн судового збору. У решті позову відмовлено. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ” (код ЄДРПОУ 41973663) з Державного бюджету України 20049,01 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №5692 від 21.01.2025.
Вищезазначеним рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2025 у справі №927/50/25 (яке набрало законної сили) визначено належними до стягнення в межах заявленого позову 73584,12 грн інфляційних втрат за період з січня-березня 2025 року та 15168,32 грн 3% річних за період з 17.11.2024 по 24.03.2025.
За період з 25.03.2025 по 08.10.2025 відповідачем здійснено розрахунки з позивачем на підставі платіжних інструкцій: № 3008 від 26.03.2025 на суму 1000,00 грн; № 3235 від 01.04.2025 на суму 800,00 грн; № 3320 від 03.04.2025 на суму 1100,00 грн; № 3457 від 07.04.2025 на суму 700,00 грн; № 3683 від 11.04.2025 на суму 800,00 грн; № 3741 від 14.04.2025 на суму 1000,00 грн; № 4200 від 28.04.2025 на суму 1000,00 грн (призначення платежу: оплата за внутрішню сировину згідно договору №3010 від 30.10.2024); № 5411 від 28.05.2025 на суму 1000,00 грн; № 5457 від 29.05.2025 на суму 800,00 грн; № 5531 від 30.05.2025 на суму 700,00 грн; № 5563 від 02.06.2025 на суму 1359,98 грн; № 7083 від 11.07.2025 на суму 5000,00 грн; № 7120 від 14.07.2025 на суму 12000,00 грн; № 7392 від 22.07.2025 на суму 22000,00 грн; № 7773 від 31.07.2025 на суму 50360,24 грн; №10358 від 07.10.2025 року на суму 400000,00 грн (призначення платежу: оплата за товар згідно договору №3010 від 30.10.2024); №10400 від 08.10.2025 на суму 1400000,00 грн (призначення платежу: оплата згідно рішення суду по справі №927/50/25 основний борг); №10401 від 08.10.2025 на суму 161693,94 грн (призначення платежу: оплата по справі №927/50/25 – інфл.73584,12 грн; 3% річ.15168,32 грн; штраф 28736,20 грн; витр.правн.доп. 20000,00 грн, суд.збір 24205,30 грн), копії яких додано до матеріалів справи.
За доводами позивача, оскільки рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.06.2025 у справі №927/50/25 був врахований період часткового погашення відповідачем боргу по 24.03.2025, а також враховуючи те, що після зазначеної дати з 24.03.2025 по 08.10.2025 відповідачем були проведені розрахунки з позивачем на підставі вищезазначених платіжних інструкцій, позивачем нараховано та пред?явлено до стягнення з відповідача 30039,89 грн 3% річних та 70538,57 грн інфляційних нарахувань за період з 25.03.2025 по 08.10.2025 на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла в постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Правовий аналіз положень статті 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову (постанови Верховного Суду від 30.01.2019 у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за заявлені періоди прострочки, суд доходить висновку про обґрунтованість нарахування позивачем 30039,89 грн 3% річних за період прострочки з 25.03.2025 по 08.10.2025.
Перевіривши поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, а також враховуючи поданий відповідачем контррозрахунок інфляційних нарахувань, за перерахунком суду інфляційні нарахування за період прострочки з 25.03.2025 по 08.10.2025 підлягають стягненню в розмірі 47703,73 грн.
За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.
За статтею 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
За приписами частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи зі змісту статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення 30039,89 грн 3% річних та 47703,73 грн інфляційних нарахувань. В решті позову слід відмовити.
Щодо судових витрат.
При ухваленні рішення в справі суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з приписів ч.9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Враховуючи вищевикладене, за рахунок відповідача позивачу відшкодовуються судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.
Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Вказана правова позиція наведена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 903/125/19.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема, як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин 2, 3 статті 126 та частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази на підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру. Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Відповідно до орієнтовного розрахунку суми судових витрат, зазначеного у позовній заяві, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10000,00 грн витрат на правничу допомогу.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 17.01.2023; додаткова угода №2 від 10.10.2025 до Договору про надання правової допомоги від 17.01.2023; Акт №3 від 12.11.2025 приймання-передачі наданих юридичних послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги від 17.01.2023 та додаткової угоди №2 від 10.10.2025 до нього; детальний опис наданих адвокатом послуг; рахунок від 12.11.2025 за надання юридичних послуг; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВН №001053 від 28.07.2023 на ім?я адвоката Дажука С.М.; ордер на надання правничої допомоги серія АВ №1178827 від 21.01.2025.
Відповідно до п. 1.1., 2.1., 2.2., 4.1. Договору про надання правової допомоги від 17.01.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Подільський сонях” (клієнт) та адвокатом Дажуком С.М. адвокат приймає на себе доручення під клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу, на умовах, визначених Договором, а саме юридичний супровід справи щодо стягнення на користь клієнта з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” (код згідно ЄДРПОУ 41737108) заборгованості за договором поставки № 3010 від 30.10.2024, штрафних санкцій та інших нарахувань, в порядку передбаченому законодавством України.
Загальна вартість правової допомоги за договором (гонорар) зазначається в актах приймання-передачі наданих послуг та інших первинних документах.
Приймання-передачі юридичних послуг, наданих на підставі Договору, здійснюється шляхом підписанням сторонами Акту приймання-передачі наданих юридичних послуг.
Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2025.
Додатковою угодою №2 від 10.10.2025 до Договору про надання правової допомоги від 17.01.2023 внесено зміни до Договору, а саме доповнено його п.п. 2.1.5., 2.1.6. та викладено їх в наступній редакції: «гонорар адвоката за супровід справи у Господарському суді Чернігівської області щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агровет Продакшн” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Подільський сонях” інфляційних втрат та 3% річних за період з 25.03.2025 по 08.10.2025 (до погашення основного боргу по договору поставки №3010 від 30.10.2024), на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, становить 10000,00 грн без ПДВ.
Після набрання рішенням суду законної сили та стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 25.03.2025 по 08.10.2025 (до погашення основного боргу по договору поставки №3010 від 30.10.2024), на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, додатково до вказаної у п. 2.1.5. Договору суми, клієнт протягом 1 робочого дня зобов?язується сплатити адвокату гонорар успіху в розмірі 50% від суми, стягнутої понад суму стягнутих інфляційних втрат та 3% річних за період з 25.03.2025 по 08.10.2025 (до погашення основного боргу по договору поставки №3010 від 30.10.2024), на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України».
П. 2.6. Договору змінено та викладено його в редакції: «Клієнт зобов?язується здійснити відшкодування адвокату понесених ним фактичних витрат, пов?язаних з виконанням даного доручення, в тому числі, але не виключно судового збору, на підставі відповідних фінансових документів».
12.11.2025 адвокатом складено Детальний опис наданих адвокатом послуг, за яким загальна вартість наданих юридичних послуг зазначається в Актах приймання-передачі та становить 10000,00 грн; розраховувалась наступним чином: 1514,00 грн х 6 год 40 хв = 10000,00 грн (узгоджено сторонами).
12.11.2025 адвокатом та клієнтом складено та підписано Акт №3 приймання-передачі наданих юридичних послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги від 17.01.2023 та додаткової угоди №2 від 10.10.2025 до нього, згідно з яким надано, а клієнтом прийнято юридичні послуги на загальну суму 10000,00 грн, які узгоджено сторонами.
12.11.2025 адвокатом Дажуком С.М. виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Подільський сонях” рахунок за надання юридичних послуг на суму 10000,00 грн.
Судом встановлено, що п. 2.1.5. додаткової угоди №2 від 10.10.2025 до Договору про надання правової допомоги від 17.01.2023 визначено фіксований розмір гонорару адвоката, що становить 10000,00 грн.
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених договором, додатковою угодою умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору, додаткової угоди й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Дажуком С.М. правової допомоги та понесення позивачем витрат на правничу допомоги в сумі 10000,00 грн.
Відповідач у відзиві на позов щодо розміру витрат на правову допомогу заперечує, вважає їх неспівмірними з наданими адвокатом послугами, а також просить зменшити розмір витрат за надання правової допомоги до 3000,00 грн, огляду на те, що витрати на правничу допомогу є завищеними та не відповідають принципу співмірності та розумності судових витрат.
Відповідачем – Товариством з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” належно не обґрунтовано наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доведено їх неспівмірності належними доказами, виходячи з характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, тому враховуючи визначений сторонами фіксований розмір гонорару, суд відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” про зменшення розміру витрат за надання правової допомоги.
Виходячи з приписів ч.9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України за рахунок відповідача позивачу відшкодовуються судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Керуючись статтями 77, 79, 86, 123, 124, 126, 129, 233, 238, 241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОВЕТ ПРОДАКШН” (вул. Пекурівська, 44, смт. Седнів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл, 15522, код 41737108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ПОДІЛЬСЬКИЙ СОНЯХ” (вул. Євгенія Коновальця, буд. 46, поверх 3, м. Вінниця, 21001, код 41973663) 30039,89 грн 3% річних, 47703,73 грн інфляційних нарахувань, 2422,40 грн судового збору та 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
3. У решті позову відмовити.
Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.
З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.
Рішення складено та підписано 02.01.2026.

Суддя М.О.Демидова