ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/2274/20 пров. № А/857/18980/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Глушка І.В., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Жогальської Інни Федорівни на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року у справі №380/2274/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
суддя у І інстанції – Мричко Н.І.,
час ухвалення рішення - не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Львів
дата складення повного тексту рішення – 23.04.2025,

В С Т А Н О В И В:

12.03.2025 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду щодо зобов`язання відповідача вчинити конкретні дії, які полягають у затвердженні технічної документації із землеустрою, наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а не повторному розгляді спірного питання. Вказує, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року Львівською міською радою не виконується. Заходи примусового виконання судового рішення, які вживаються виконавчою службою, не дають результату. Наведені обставини свідчать про ухиляння Львівської міської ради від виконання судового рішення. З урахуванням вищенаведеного, просить зобов`язати депутатів Львівської міської ради та голову Львівської міської ради подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення від 27.07.2020 року у справі 380/2274/20. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року у справі №380/2274/20 у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №380/2274/20 в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України відмовлено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив заявник в особі уповноваженого представника, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Апелянт зазначив про те, що досліджуючи питання встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в частині зобов`язання відповідача затвердити ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,0813 га для ведення індивідуального садівництва 01.05. за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер 4610160300:07:006:0293 та надання в оренду, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи представника позивача про те, що ухвалу № 4650 від 28.03.2024 прийнято відповідачем всупереч рішенню суду, що дії боржника перевірено органом Державної виконавчої служби та встановлено факт невиконання судового рішення. 
Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції не встановив факт виконання Львівською міською радою рішення суду, наявності чи відсутності інших умов, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність встановлення судового контролю, а лише зазначив, що відсутні підстави стверджувати, що Львівська міська рада ухиляється від виконання судового рішення у справі № 380/2274/20, оскільки у відзиві представника Львівської міської ради повідомлено про те що 28.03.2024 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 4650 «Про відмову гр.. ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 ». 
Такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, не узгоджується з приписами ст. ст.. 381-1, 382, 382-1 КАС України, що спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості виконання судових рішень, який встановлено статтею 129-1 Конституції України. Також, апелянт вважає, що такий висновок суду першої інстанції суперечить попередній позиції суду, яка висловлена в ухвалі від 14 червня 2024 року по даній справі за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку ст.. 383 КАС України
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи наступні обставини. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 у справі №380/2274/20 позов ОСОБА_1 до Винниківської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. 
Визнано протиправним та скасовано рішення № 2020 від 24.09.2019 18 сесії Винниківської міської ради «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 у власність для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 ».
Зобов`язано Винниківську міську раду (місцезнаходження: 79495, Львівська обл., м. Винники, вул. Галицька, 20; код ЄДРПОУ: 26256292) у місячний строк з дня набрання рішення законної сили надати дозвіл ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність площею 0,0437 га на АДРЕСА_1 , яка перебуває в постійному користуванні для ведення особистого підсобного господарства на підставі державного акта серії ІІ-ЛВ № 025120 від 22.02.2002.
Зобов`язано Винниківську міську раду (місцезнаходження: 79495, Львівська обл., м. Винники, вул. Галицька, 20; код ЄДРПОУ: 26256292) у місячний строк з дня набрання рішення законної сили затвердити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,0813 га для ведення індивідуального садівництва 01.05. за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер 4610160300:07:006:0293 та надання в оренду.
15.09.2020 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист у справі №380/2274/20.
Ухвалою від 05.06.2023 суд замінив боржника у виконавчих листах, а саме Винниківську міську раду на Львівську міську раду.
Вирішуючи заяву представника позивача про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України від 12.03.2025 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю, у порядку передбаченому статтею 382 КАС України.
Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, покликаючись на ту обставину, що 28.03.2024 Львівська міська рада відмовила ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 , про що прийняла Ухвалу №4650.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Як свідчать матеріали справи, заявник ОСОБА_1 звернулося з заявою від 31.03.2023 року до Львівської міської ради як правонаступника Винниківської міської ради з проханням виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 у справі №380/2274/20 та затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,0813 га для ведення індивідуального садівництва 01.05. за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер 4610160300:07:006:0293 та надання в оренду. ( т.І а.с. 226)
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2274/20 Львівською міською радою на пленарне засідання 28.03.2024 року було винесено 2 альтернативні проекти ухвал: щодо затвердження гр. ОСОБА_1 технічної документації в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 , а також щодо відмови гр. ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 .( т.І а.с. 227-235)
28.03.2024 року Львівською міською радою прийнято ухвалу №4650 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 ». Підставою для відмови ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки площею 0,0813 га у межах червоних ліній з обмеженнями без права посадки багаторічних насаджень на АДРЕСА_1 (кадастровий номер 4610160300:07:006:0293) в оренду для ведення садівництва (код КВЦПЗ 01.05 - для індивідуального садівництва) є невідповідність місця розташування земельної ділянки містобудівній документації, а саме Генеральному плану м. Винники, затвердженому рішенням Винниківської міської ради від 01.03.2005 №747.
Покликаючись на положення частини третьої статті 123 Земельного кодексу України, яким передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану населених пунктів, представник Львівської міської ради у поданих відзивах зазначив про те, що Львівська міська рада правомірно прийняла ухвалу №4650 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 ».
Сторона заявника не оскаржувала в позовному порядку ухвалу Львівської міської ради за №4650 від 28.03.2024 року, окрім подання першої заяви в порядку ст.383 КАС України від 19.04.2024 року про визнання протиправною ухвали №4650 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 ». (Т.І а.с. 214)
За наслідками цього розгляду була постановлена ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року, у якій заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №380/2274/20 за позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення. 
Вказана ухвала залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 року. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.
Матеріали справи свідчать що стороною позивача вичерпано систему заходів, які окреслені нормами Закону України «Про виконавче провадження», а також шляхом прийняття Львівською міською радою Ухвали №4650 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 » від 28.0.2024 року. 
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За результатами розгляду заяви в порядку ст.383 КАС України від 19.04.2024 року про визнання протиправною ухвали №4650 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 » є прийняті судові рішення, що набрали чинності у вказаній справі. 
Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Жогальської Інни Федорівни залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року у справі № 380/2274/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний