ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/55/26 Справа № 698/759/25 Категорія: ч. 4 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Лазаренко В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 січня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Калинопільського райсуду Черкаської обл. від 27.10.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, не працює, проживає 

АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адмінвідповідальності за ст. ст. 124, 1224 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., - 
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 22.08.2025 р. о 18:09 год. в с-щі Калинопіль на перехресті вулиць Соборна – Ювілейна водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Focus, р/номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував погодні умови та здійснив зіткнення з бетонною опорою, чим порушив п. 12.1. ПДР, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив адмінправопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. 
Крім того, 22.08.2025 р. о 18:09 год. в с-щі Калинопіль на перехресті вулиць Соборна – Ювілейна водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Focus, р/номер НОМЕР_1 , скоївши ДТП, залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ст. 1224 КУпАП. 
Він же , 22.08.2025 р. о 18:09 год. в с-щі Калинопіль на перехресті вулиць Соборна – Ювілейна водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Ford Focus, р/номер НОМЕР_1 , після скоєння ДТП та до проведення медичного огляду, вживав алкоголь, чим порушив п. 2.10. є) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду в частині його притягнення до адмінвідповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, ухвалити нову постанову, якою перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що дійсно, 22.08.2025 р. о 18:09 год. в с-щі Калинопіль на перехресті вулиць Соборна – Ювілейна він керуючи автомобілем Ford Focus, р/номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував погодні умови та здійснив зіткнення з бетонною опорою, чим порушив п. 12.1. ПДР та залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10. а) ПДР. 
Звертає увагу суду на те, що суду першої інстанції він надав правдиві та об`єктивні пояснення з приводу подій, які відбулися 22.08.2025 р., та зауважив, що в той вечір приблизно о 17:00 год. він випив три чарки коньяку та дві чарки горілки, після чого сів за кермо автомобіля та з дружиною поїхали додому. Не впоравшись з керуванням при повороті ліворуч, допустив зіткнення автомобіля з бетонною електроопорою, залишив місце ДТП. Алкоголь вживав до ДТП, а не після, але через хвилювання не міг оцінити наслідки, які настають за санкцією вказаної статті, тому повідомив працівникам поліції, що вживав алкоголь після ДТП, в такий спосіб мав намір уникнути відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, хоча насправді після ДТП алкоголю не вживав. 
Аналогічні пояснення в судовому засіданні, будучи попередженими про кримінальну відповідальність, надали свідки ОСОБА_2 , яка була безпосереднім свідком подій, та ОСОБА_3 . В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вживання ним алкоголю після ДТП, а покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд не врахував.
Складаючи протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП, працівник поліції повинен був переконатися коли особа вживала алкоголь, доказів вживання ним алкоголю після ДТП до матеріалів справи не додано, при оформленні матеріалів працівник поліції не зібрав належних доказів та склав протокол на припущеннях, а його дії необхідно перекваліфікувати з ч. 4 на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник Колісник С.М. про дату і час судового засідання повідомлені належним чином - шляхом направлення SMS-повідомлення у мобільний додаток Viber, які вони отримали на номери мобільного телефону, зазначені в апеляційній скарзі. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Колісника С.М.
Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Суд першої інстанції правильно встановив, 22.08.2025 р. о 18:09 год. в с-щі Калинопіль на перехресті вулиць Соборна – Ювілейна водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Ford Focus, р/номер НОМЕР_1 , після скоєння ДТП та до проведення медичного огляду, вживав алкоголь, чим порушив п. 2.10. є) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст. ст. 1224 та 124 КУпАП, проте в цій частині постанова суду не оскаржується.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до вимог п. 2.10. є) ПДР, у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після ДТП за її участю алкоголю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень підтверджується даними протоколів про адмінправопорушення, якими зафіксовані обставини вчинення правопорушень серії ЕПР 1 № 431100, серії ЕПР1 № 431105 та ЕПР 1 № 431141 від 22.08.2025 р., актом огляду на стан сп`яніння результат позитивний та склав 1,21 ‰, поясненням самого ОСОБА_1 , схемою місця ДТП від 22.08.2025 р., та відеозаписом оглянутим в судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанції.
На переконання апеляційного суду, вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про отримання доказів незаконним шляхом, припущеннях, порушеннях поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.
На відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції, який був досліджений судом апеляційної інстанції, зафіксовано спілкування працівників поліції та ОСОБА_1 , який пояснює працівникам поліції механізм ДТП, про факт вживання алкоголю в стані стресу після ДТП, пояснює причини залишення місця ДТП. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 є ознаки скоєння адмінправопорушення передбаченого ч. 1, а не ч. 4 ст. 130 КУпАП не заслуговують на увагу суду, оскільки суд першої інстанції встановив на підставі наданих доказів, що ОСОБА_1 вживав алкоголь вже після настання події ДТП, що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовані пояснення ОСОБА_1 , на підставі яких працівниками поліції складено протоколи про адмінправопорушення.
Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильним і не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вживання водієм ОСОБА_1 алкоголю після ДТП, а є докази вживання ним алкоголю до ДТП. 
Обов`язок дієздатного громадянина, як суб`єкта правовідносин – це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють громадянина від виконання цих обов`язків, порушення відповідних заборон має наслідком відповідну юридичну відповідальність. 
Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог нормативно-правових актів, а навпаки вони склали відповідні процесуальні документи для притягнення винної особи до юридичної відповідальності.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. ст. 1224, 124 та за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило ДПТ, залишення місця ДТП та вживання алкоголю після ДТП, чим останній порушив вимоги п. 12.1., 2.10. та п. 2.10. є) ПДР.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.
Аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму, не спростовують встановлені судом першої інстанції у справі фактичні обставини, зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження. 
ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР. 
Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-які докази, які б могли переконати суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності відсутні, апелянтом суду апеляційної інстанції не надані. Інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати його винність у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.
Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
При накладенні стягнення, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. ст. 33- 36 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував наслідки порушення ПДР, які скоєні ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан та призначив останньому стягнення в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа зазначених, тому підстав для зміни чи скасування постанови суду немає.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Калинопільського райсуду Черкаської обл. від 27.10.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 1224, 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а його апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя   Белах А.В.