Справа № 558/754/25
номер провадження 2/558/84/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року  селище Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області у складі:
суддя Мельник Д.В.
секретар судового засідання Березюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.05.2025 року між ТзОВ “Іннова Нова” і відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір № 8383430525 про надання грошових коштів у позику.
Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України “Про електронну комерцію”.
Основні умови договору наступні: строк дії договору 360 днів; стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту та становить 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього договору; в цей період можливе використання позичальником право користування кредитом за зниженою процентною ставкою. 0.87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше); комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту. 
ТзОВ «Іннова-Нова», як позикодавець, свої зобов`язання виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 6 200 гривень. В той же час відповідач, всупереч умовам договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. 
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем складає 29 388 гривень, з яких 6 200 гривень заборгованість за тілом кредиту; 9 858 гривень заборгованість за процентами; 12 400 гривень сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань позичальником договору; 930 гривнень комісія за надання кредиту. 
Посилаючись на норми чинного законодавства України та умов укладеного договору, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість та договором кредиту та понесені судові витрати по справі. 
08.12.2025 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 56). 
Разом з тим, 02.01.2026 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів у вказаній справі, відповідно до клопотання позивача (а.с. 61).
Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява про розгляд даної справи у відсутності сторони позивача, разом з тим у даній заяві зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує (а.с.2, 63-68,). 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи по суті повторно 27.01.2026 року не з`явилась. Про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до ст..128 ЦПК України (а.с. 63-68). Причини неявки в судове засідання відповідачка суду не повідомила, відзиву на позовну заяву, будь яких заяв чи клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання до суду не подала.
Таким чином, суд прийшов до висновку про вирішення справи шляхом заочного її розгляду, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Норми ч. 2 ст. 247 ЦПК України вказують, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви ТзОВ«Іннова Нова» .
Судом встановлено, що 31.05.2025 року між ТзОВ “Іннова Нова” і відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір№ 8383430525 про надання грошових коштів у позику. Основні умови договору наступні: строк дії договору 360 днів; стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту та становить 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього договору; в цей період можливе використання позичальником право користування кредитом за зниженою процентною ставкою. 0.87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше); комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту (а.с. 13).
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 7049, що був надісланий на вказаний відповідачем номер телефону 0975040502  у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 20). Ідентифікація підписувача відповідачки ОСОБА_1 підтверджується дослідженим судом скриншотом із електронного сервісу, в якому укладався вищевказаний договір. Зазначені одноразові індефікатори вказані також у договорі кредиту № 8383430525 від 31.05.2025 року та у паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами  (а.с. 37).
Обставини перерахування відповідачці ОСОБА_1 грошових коштів за договором кредиту № 8383430525 від 31.05.2025 року також підтверджується довідкою №17020 від 24.10.2025 року ТзОВ « Фінансова компанія « Контрактовий дім»( а.с.38).
На підтвердження факту перерахування позивачем коштів, наданих у кредит відповідачці ОСОБА_2 , судом досліджено письмову інформацію №БТ/Б-2282 від 22.01.2026 року АТ «Універсал Банк» на виконання вимог ухвали суду від 02.01.2026 року. Згідно вищевказаної інформації на ім`я відповідачки ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 . За період із 31.05.2025 року по 01.06.2025 року на вищевказану платіжну картку відповідачки було зараховано грошові кошти в сумі 6 200 гривень.Вищевказаний платіж на- дійшов від ТзОВ «Іннова Нова” за допомогою надавача послуг ТзОВ ФК «Контрактовий дім»  (а.с. 68).
Отже, на підставі викладеного вище встановлено, що позивач ТзОВ «Іннова Нова”  повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 8383430525 від 31.05.2025 року.
Судом досліджено розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем ТзОВ «Іннова Нова» за договором № 8383430525 від 31.05.2025 року, відповідно до якого заборгованість відповідачки становить 29 388 гривень, з яких 6 200 гривень заборгованість за тілом кредиту; 9 858 гривень заборгованість за процентами; 12 400 гривень сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань позичальником договору; 930 гривень комісія за надання кредиту(а.с.39).
Позовні вимоги ТзОВ «Іннова Нова” підтверджуються і іншими дослідженими судом доказами.
Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі надано не було, а тому суд приймає його до уваги.
При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачка порушила графік погашення заборгованості, кредит не сплатила, внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу (тіла кредиту), нарахованих процентів та комісія є доведеними та підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Враховуючи викладене, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 16 988 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредитом 6 200 гривень, заборгованість по відсотках 9 858 гривень , комісія 930 гривень.
Звертаючись з позовними вимогами, ТзОВ “Іннова Нова” просить також стягнути з відповідача заборгованість неустойкою ( пеня) у розмірі 12 400 гривень.
Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта, відповідний висновок міститься у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань.  
Така особливість проявляється:
1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Судом встановлено, що кредитний договір між позивачем та відповідачем укладено 31.05.2025 року, відповідно і неустойка за порушення грошового зобов`язання за договором нарахована після 24.02.2022 року. Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
За викладених обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 12 400 гривень неустойки у виді пені слід відмовити.
З врахування наведеного, заявлені ТзОВ “Іннова Нова”  позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню.
З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень (а.с. 1).
Оскільки позовні вимоги ТзОВ “Іннова Нова” задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1400 гривень.
Керуючись ст. ст. 3, 14, 512, 526, 549, 551, 611, 625, 1048, 1054, 1082 ЦК України, ст. ст. 7, 10, 12, 13, 141, 211, 235, 247, 259, 263, 265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» (ЄДРПОУ 44127243, поштовий індекс 04071, місто Київ вулиця Верхній Вал, будинок №10) до  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з відповідачки  ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» заборгованість за договором позики № 8383430525 від 31.05.2025 року у розмірі 16 988 (шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень. 
Стягнути з відповідачки  ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» судовий збір в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень. 
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Демидівським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання в трицятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Дмитро МЕЛЬНИК