ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року	справа № 380/24763/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,-

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу від 05.12.2025 ВП №78887323. 
В обґрунтування позову вказано, що на виконання рішення суду позивач двічі листами від 10.09.2025 та від 14.10.2025 на адресу відповідача скеровував докази внесення до ЄДРВ інформації про непридатність ОСОБА_1 до військової служби згідно довідки ВЛК №11/96 від 29.01.2020, з підтвердженням відомостей в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних резервістів. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично виконано рішення суду від 03.07.2025. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 30.12.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням вимог ст.287 КАС України та витребувано від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію виконавчого провадження №78887323.
Ухвалою суду від 30.12.2025 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заєявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .
Представник відповідача подав відзив на позовну, в якому позовні вимоги заперечує повністю. Зазначає, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №78887323, з виконання виконавчого листа №380/26020/24, виданого 12.08.2025 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 20.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам виконавчого провадження до відома та виконання . Станом на 11.09.2025 на адресу Відділу відповідь від боржника не надходила. Враховуючи вищенаведене, 11.09.2025 державним виконавцем підготовлено та скеровано вимогу виконавця за вихідним номером 18333 про надання інформації щодо виконання рішення суду з відповідним документальним підтвердженням або причини невиконання. 23.09.2025 відділом отримано відповідь від Боржника, згідно якої, відомості, щодо виконання рішення суду та підтверджуючі документи відсутні.
09.10.2025 Львівським окружним адміністративним судом було винесено окрему ухвалу у справі №380/26020/24, якою визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , допущеної при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі № 380/26020/24, в частині приведення у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобовязаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії №11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом рішенні. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України під час виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі №380/26020/24, в частині приведення у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово лікарсько комісії №11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Станом на 14.10.2025 вимог виконавчого документа не виконано. Державним виконавцем 14.10.2025 винесена постанова про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 та зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів. 20.10.2025 Відділом повторно отримано відповідь від Боржника, згідно якої, рішення залишається невиконане. 05.12.2025 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в подвійному розмірі 10200 грн. Враховуючи вищенаведене, вважає, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу. 
Представником третьої особи подано пояснення на позовну заяву. Зазначає, що відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби були внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ще ДО винесення судового рішення у справі №380/26020/24, відтак доводи Позивача про повне фактичне виконання судового рішення є безпідставними та такими, що грубо суперечать матеріалам справи, а також є спробою ввести суд в оману. На виконання судового рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 не було вжито жодних дій та заходів. Враховуючи висновки суду в мотивувальній частині рішення та резолютивну його частину, ІНФОРМАЦІЯ_3 повинен був внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості саме про виключення ОСОБА_1 з військового обліку, так як відомості про його непридатність до військової служби вже були внесені в Реєстр ще станом на дату звернення до суду з позовом. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 проявив бездіяльність – не вніс жодних відомостей в Реєстр та взагалі не здійснив жодних дій для виконання рішення суду, наслідком чого і стало винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови. В окремій ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №380/26020/24 було сформовано висновок, що належним виконанням судового рішення, яке набрало законної сили, є внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про виключення позивача військового обліку з урахуванням відомостей про його непридатність до військової служби виключенням з військового обліку. Судом також було зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 проігнорував висновки, правову оцінку, надану судом у мотивувальній частині судового рішення, а також і резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі №380/26020/24, та дійшов до безпідставного та необґрунтованого висновку про необхідність затвердження довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.01.2020 № 11/96 висновком (довідкою) військово лікарською комісією вищого рівня. Після винесення окремої ухвали Позивач також не вжив жодних заходів для виконання судового рішення. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 380/26020/24 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 03.07.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі № 380/26020/24. Звіт про виконання рішення суду подати до суду протягом двадцяти днів з дня отримання ІНФОРМАЦІЯ_2 цієї ухвали. Така ухвала суду обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав доказів виконання рішення суду. Станом на момент подачі цих пояснень строк на подачі звіту сплив, але ІНФОРМАЦІЯ_5 такий звіт досі не подав. Виконавче провадження №78887323 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 привести у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії №11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, було відкрито постановою державного виконавця від 20.08.2025. Боржнику було надано 10 робочих днів для виконання судового рішення. Враховуючи, що встановлений виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження строк для виконання Боржником судового рішення сплив, а судове рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 не було виконано, то були підстави для накладення на останнього штрафу.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі №380/26020/24 позов задоволено повністю: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у внесенні відомостей щодо ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно з Довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 №11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 . Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 привести у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії №11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 05 серпня 2025 року.
12.08.2025 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №380/26020/24 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії №11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні .
За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду, 20.08.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайцем О.А. відкрито виконавче провадження №78887323 з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду №380/26020/24, виданого 12.08.2025. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 
Представником позивача 04.09.2025 подано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про накладення штрафу, оскільки боржник не виконує рішення суду у справі №380/26020/24.
11.09.2025 старшим державним виконавцем надіслано вимогу ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання інформації щодо виконання рішення суду з наданням документального підтвердження виконання або прини невиконання рішення.
На виконання зазначеної вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано виконавцю лист від 10.09.2025, в якому зазначено, що висновок ВЛК повинен бути затверджений Регіональною ВЛК, і що ОСОБА_1 було направлено повістку для проходження нового ВЛК.
09.10.2025 Львівським окружним адміністративним судом було винесено окрему ухвалу у справі №380/26020/24, якою визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , допущеної при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі № 380/26020/24, в частині приведення у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії №11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом рішенні. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України під час виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у с праві № 380/26020/24, в частині приведення у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово лікарсько комісії №11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Визначено ІНФОРМАЦІЯ_1 тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) цієї ухвали для подання до суду доказів про вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення. 
14.10.2025 відповідач виніс постанову ВП №78887323, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн, за невиконання виконавчого листа від 12.08.2025 №380/26020/24. Відповідно до вказаної постанови, станом на 14.10.2025 рішення суду не виконано. 
20.10.2025 відповідачем повторно отримано відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій зазначено, що виконання рішення суду це є комлекс дій, що вимагають відповідних правових та процедурних кроків, а не просто введення даних у систему, без зазначення номера протоколу 16 Регіональної військово-лікарської комісії доступ до коригування даних про виключення військовозобов`язаного з військового обліку за станом здоров`я автоматично блокується автоматизованою системою. Рішення суду у справі №380/26020/24 виконано, службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 внесено до ЄДРВ інформацію про непридатність офіцера запасу ОСОБА_1 за станом здоров`я до військової служби на підставі довідки ВЛК від 29.01.2020 номер 11/96.
Представником позивача 04.11.2025 подано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про накладення в подвійного розмірі штрафу, оскільки боржник не виконує рішення суду у справі №380/26020/24 та звернутись до органів доудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення.
05.12.2025 відповідач виніс постанову ВП №78887323, якою на позивача накладено штраф у розмірі 10200 грн, за повторне невиконання виконавчого листа від 12.08.2025 №380/26020/24. Відповідно до вказаної постанови, станом на 05.12.2025 рішення суду не виконано. 
Позивач, не погоджуючись з постановою державного виконавця про накладення штрафу від 05.12.2025 №78887323, звернувся до суду з даним позовом.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII “Про виконавче провадження” (тут у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За змістом ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно з п. 1 ч 1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною 1 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
За змістом абзацу 1 ч. 4 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України “Про виконавче провадження” сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Пунктами 1 та 6 ч. 5 ст. 19 Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина восьма статті 19 Закону України “Про виконавче провадження”).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац 1 ч. 6 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження”).
Частиною 2 ст. 63 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Частиною 1 ст. 75 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України “Про виконавче провадження”. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 у справі №812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Так, оскаржувана постанова про накладення штрафу від 05.12.2025 винесена саме з огляду на висновки державного виконавця ВПВР про невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі № 380/26020/24, з чим позивач не погоджується.
Відтак, у межах заявленого спору необхідно встановити факт виконання чи невиконання виконавчого листа №380/26020/24, виданого 12.08.2025 Львівським окружним адміністративним судом.
Як встановлено судом раніше, обсяг обов`язків покладених на ІНФОРМАЦІЯ_2 рішенням суду у справі № 380/26020/24 охоплював приведення ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікових даних ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідач стверджує, що на виконання рішення суду від 03.07.2025 у справі № 380/26020/24, ним внесено до ЄДРВ інформацію про непридатність офіцера запасу ОСОБА_1 за станом здоров`я до військової служби на підставі довідки ВЛК від 29.01.2020 номер 11/96. 
09.10.2025 Львівським окружним адміністративним судом винесено окрему ухвалу у справі №380/26020/24, якою визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , допущеної при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі № 380/26020/24, в частині приведення у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії №11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 привести у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
При цьому правова оцінка, надана судом у рішенні, полягає в наступному: 
“Приймаючи рішення Львівський окружний адміністративний суд у №380/26020/24 суд виходив тих мотивів, що на підставі довідки військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 ві 29.01.2020 № 11/96, на підставі статті 74 “А” графи ІІІ Розладу хвороб, графи 2-3 ТДВ 5 ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. В п. 14 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_1 № 590 від 29.01.2020 зроблено відпо відні відомості про виключення з військового обліку. Суд зауважує, що згідно з положеннями Порядку №921, відповідальними за організацію та забезпечення зберігання облікової документації військовозобов`язаних, персональних даних, які в них містяться збереження підтвердних документів, що стали під ставою для виключення з військового облік військовозобов`язаних, а також своєчасне внесення даних про військовозобов`язаного, у тому числі й про виключення з військового обліку із зазначенням підстав, до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, є саме територіальні центри комплектування та соціально підтримки громадян. 
Суд у рішенні зазначив, що оскільки проходження ВЛК відбулося 29.01.2020, то слід керуватися “Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України”, затвердженою Наказом № 402 Міністерства оборони України від 14.08.2008 та виключено з військового обліку у редакції чинній на день проходження ВЛК, зокрема, в редакції до змін, внесених наказом Міністерства оборони України ві 01.10.2018 №489.
У зв`язку з викладеним, суд виснував, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виключенні з військового обліку та у звязку з цим, зобов`язав відповідача привести у відповідність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) військово-облікові дані ОСОБА_1 відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 11/96 від 29.01.2020 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Суд звертає увагу на те, що виконуючи рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач зобов`язаний враховувати обставини, встановлені судовим рішенням, висновки, зроблені судом під час розгляд справи, правову оцінку, надану судом у рішенні, а також резолютивну частину відповідного судового рішення. Належним виконанням судового рішення, яке набрало законної сили, є внесення до військовозобов`язаних Єдиного державного реєстру призовників, та резервістів інформації про виключення позивача військового обліку з урахуванням відо мостей про його непридатність до військової служби виключенням з військового обліку.
Суд з`ясував, що ІНФОРМАЦІЯ_3 проігнорував висновки, правову оцінку, надану судом у мотивувальній частині судового рішення, а також і резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі №380/26020/24, та дійшов до безпідставного та необґрунтованого висновку про необхідність затвердження Довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.01.2020 № 11/96 Висновком (Довідкою) військово-лікарською комісією вищого рівня.”
Крім того,ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі №380/26020/24 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 у справі № 380/26020/24. Звіт про виконання рішення суду подати до суду протягом двадцяти днів з дня отримання ІНФОРМАЦІЯ_2 цієї ухвали. Така ухвала суду обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав доказів виконання рішення суду.
Ухвалою суду від 26.01.2026 у справі №380/26020/24 відмовлено у прийнняті звіту ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки рішення суду не виконано.
Встановлені обставини свідчать про те, що рішення суду у справі №380/26020/24, яке набрало законної сили, позивачем не виконане.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду прийнята у відповідності до норм чинного законодавства.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Зважаючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо витрат на правничу допомогу понесених третьою особою без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 11 статті 139 КАС України регламентовано, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 залучений до участі у справі як третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а рішення у справі ухвалене на користь відповідача, то судові витрати понесені третьою особою яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із позивача.
Щодо суми понесених витрат, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 заявив до стягнення з позивача 4000 грн за надану йому правничу допомогу.
Суд, вважає, що такі витрати з врахуванням вимог ст.139 та 140 КАС України підлягають частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 , виходячи з наступних міркувань.
Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В силу частин шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
За приписами частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи, у розмірі 4000 грн. суду було надано копію договору №28/08/25-1 від 28.08.2025, копію додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №28/08/25-1 від 28.08.2025, опис послуг наданих адвокатом від 06.01.2026, рахунок фактура від 06.01.2026 та квитанцію про сплату послуг адвоката від 07.01.2026 в сумі 4000 грн.
Позивач клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подав.
Суд вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини 9 статті 139 КАС України та є співмірною зі складністю справи.
Таким, чином враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, розрахунку таких витрат, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з позивача понесених третьою особою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 
Керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 287, 294 КАС України, суд –

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна