РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
04 лютого 2026 р. Справа № 120/2677/25
Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачки зазначив, що 07 січня 2025 року його довірителька ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13 січня 2025 року № 025750011853 позивачці відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
При цьому таким рішенням до страхового стажу позивачки не зараховано період трудової діяльності у колгоспі протягом 1984-2000 років відповідно до архівних довідок про кількість відпрацьованих людиноднів від 28 червня 2024 року №№ 395-03/05-02, 395-01/05-02, 395-05/05-02, 395-02/05-02, оскільки прізвище, ім`я та по батькові позивачки не відповідає паспортним даним, а також період роботи з 29 березня 2000 року по 26 березня 2001 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05 серпня 1984 року та архівного витягу про розпорядження про звільнення від 28 червня 2024 року № 395-04/05-02, оскільки про такий період роботи відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу. 
Представник позивачки не погоджується з таким рішенням, у зв`язку із чим в інтересах ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду з вимогою його скасувати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити позивачці пенсію за віком, зарахувавши згадувані вище періоди роботи до страхового стажу.
Ухвалою від 04 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою відповідачам встановлено строк для подання відзивів на позовну заяву.
14 березня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що 07 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності подану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та за результатами її розгляду 13 січня 2025 року прийнято рішення № 025750011853, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю страхового стажу. 
Представник цього відповідача стверджує, що страховий стаж заявниці становить 23 роки 04 місяці 27 днів при необхідному 31 року. При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи у колгоспі протягом 1984-2000 років, а також період роботи з 29 березня 2000 року по 26 березня 2001 року.
За таких обставин представник цього відповідача просить у задоволенні позову відмовити.
Цього ж дня представником позивачки подано відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, проте така до уваги не береться, оскільки заявами по суті у справах, визначених частиною 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив на позовну заяву.
18 березня 2025 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, у якому йдеться про те, що Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не приймалось рішення по суті заяви ОСОБА_1 , а тому належним відповідачем у справі є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оскільки саме цим територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
07 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності подану позивачкою заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яке рішенням від 13 січня 2025 року № 025750011853 відмовило в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
При цьому таким рішенням до страхового стажу позивачки не зараховано період трудової діяльності у колгоспі протягом 1984-2000 років відповідно до архівних довідок про кількість відпрацьованих людиноднів від 28 червня 2024 року №№ 395-03/05-02, 395-01/05-02, 395-05/05-02, 395-02/05-02, оскільки прізвище, ім`я та по батькові позивачки не відповідає паспортним даним, а також період роботи з 29 березня 2000 року по 26 березня 2001 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05 серпня 1984 року та архівного витягу про розпорядження про звільнення від 28 червня 2024 року № 395-04/05-02, оскільки про такий період роботи відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу. 
Надаючи правову оцінку рішенню пенсійного органу, що оскаржується, суд зважає на таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом а досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).
Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 31 року.
Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13 січня 2025 року № 025750011853 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав недостатності у неї необхідного страхового стажу.
Зі змісту такого рішення слідує, що до страхового стажу позивачки не зараховано період трудової діяльності у колгоспі протягом 1984-2000 роках відповідно до архівних довідок про кількість відпрацьованих людиноднів №№ 395-03/05-02, 395-01/05-02, 395-05/05-02, 395-02/05-02, що видані комунальною установою Романівської селищної ради "Трудовий архів" від 28 червня 2024 року.
При цьому підстави неврахування таких довідок та, як наслідок, незарахування згадуваного вище періоду роботи до страхового стажу позивачки обумовлені невідповідністю зазначених у них прізвища, ім`я та по батькові паспортним даним ОСОБА_1 .
Зокрема у згаданих вище довідках зазначено, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці міститься інформація про " ОСОБА_1 ", " ОСОБА_1 ", " ОСОБА_1 ", " ОСОБА_1 ".
Водночас суд звертає увагу на те, що згаданими вище архівними довідками підтверджується факт роботи позивачки у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Дружба".
В контексті наведеного вище варто зазначити, що періоди роботи ОСОБА_1 , зазначені у згадуваних вище довідках, повністю відповідають періодам роботи, що вказані у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
Більше того, трудовою книжкою серії НОМЕР_1 підтверджується те, що ОСОБА_1 працювала у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Дружба" в період з 14 березня 1988 року по 28 березня 2000 року (в архівних довідках значиться період роботи протягом 1988-1998 років).
Відтак, доводи пенсійного органу щодо неврахування архівних довідок з підстав невідповідності у таких прізвища, ім`я та по батькові позивачки її паспортним даним є необґрунтованими, адже трудова книжка позивачки видана саме ОСОБА_1 , а відтак пенсійний орган не був позбавлений можливості встановити, що в згадуваних вище довідках йдеться саме про позивачку.
Ба більше, наведена вище невідповідність може свідчити лише про те, що уповноваженою на те особою при заповненні відповідних документів прізвище, ім`я та по батькові позивачки вказано не в повному вигляді, проте підстав заперечувати, що вказані довідки стосуються саме позивачки, на переконання суду, немає.
Тобто, наведені пенсійним органом обставини щодо невідповідності прізвища, ім`я та по батькові позивачки в поданих нею документах не можуть бути підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу зазначених у них періодів.
Окрім того, оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не зараховано до страхового стажу період роботи позивачки з 28 березня 2000 року по 26 березня 2001 року, оскільки про такий період роботи відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Проте, такі підстави для незарахування до страхового стажу позивачки зазначеного вище періоду її роботи слід визнати безпідставними.
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (записи № 7-8) підтверджується те, що позивачка з 28 березня 2000 року по 26 березня 2001 року працювала у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Дружба".
Відтак, факт роботи позивачки у такий період підтверджується належними доказами, а тому безпідставно не зараховувати до страхового стажу такий період роботи з огляду на відсутність інформації про ОСОБА_1 в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Більше того, слід врахувати й те, що несплата роботодавцем страхових внесків за працівника не може нести негативні наслідки для останнього.
За таких обставин суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 025750011853 від 13 січня 2025 року.
Щодо вимоги зобов`язального характеру, то суд зауважує наступне.
Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року, - не менше 32 років.
При цьому в оскаржуваному рішенні № 025750011853 від 13 січня 2025 року пенсійним органом помилково вказано, що необхідний для призначення позивачці пенсії страховий стаж становить 31 рік, оскільки заява про призначення пенсії позивачкою подана 07 січня 2025 року.
Отже, необхідними умовами для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 є досягнення нею необхідного віку (60 років), а також наявність страхового стажу не менше 32 року.
При цьому в оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявниці становить 60 років 27 днів, а страховий стаж - 23 роки 04 місяці 27 днів.
При цьому в ході судового розгляду встановлено, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 14 березня 1988 року по 26 березня 2001 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 . 
Таким чином, зарахувавши до страхового стажу позивачки згадуваний вище період роботи, її страховий стаж буде становити більше 32 років, а оскільки такого стажу достатньо для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, тому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.
При цьому слід врахувати те, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відтак, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачці пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 11 грудня 2024 року, а не з 07 січня 2025 року, як на тому наполягає представник позивачки.
Водночас відсутні підстави для зобов`язання призначити пенсію Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, адже права ОСОБА_1 порушено саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області у зв`язку з прийняттм рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому саме цей пенсійний орган має їх поновити.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані представником позивачки, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 04 березня 2025 року, а інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 025750011853 від 13 січня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 11 грудня 2024 року пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 14 березня 1988 року по 26 березня 2001 року включно.
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: 22022, Вінницька обл., Хмільницький р-н, с. Сальниця; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )
Відповідачі: 
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13814885)

Рішення суду в повному обсязі складено 04.02.2026

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович