ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

УХВАЛА
(ДОДАТКОВА)
08.01.2026 Справа № 914/3360/25 

За позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», Львівська обл., м. Стрий	
до відповідача: 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Марк Буд», Львівська обл., м. Дрогобич	
про:	визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину	
Суддя – Крупник Р.В. Секретар – Зусько І.С.	
Представники сторін:	
від позивача:	Пилипів О.В. та Васькович В.І. – представники;	
від відповідача:	не з`явився.	

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 22.12.2025 у справі №914/3360/25 суд залишив без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» (надалі – Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марк Буд» (надалі – Відповідач) про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину, скасував заходи забезпечення позову, вжиті згідно із ухвалою від 04.11.2025.
Після постановлення вказаної ухвали представником відповідача подано за допомогою підсистеми «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення із позивача 25`000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (вх. №5574/25 від 24.12.2025).
Ухвалою від 30.12.2025 розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення призначено на 08.01.2026.
Представники позивача з`явилися у судове засідання 08.01.2026, просили відмовити у задоволенні заяви відповідача, подали заперечення щодо розподілу витрат (вх. №436/26 від 08.01.2026).
Представник відповідача не з`явився у судове засідання 08.01.2026, подав заяву про проведення засідання за його відсутності (вх. №439/26 від 08.01.2026).
Проаналізувавши наявні матеріали справи, суд зазначає таке.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Згідно із частиною 5 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У постановах Верховного Суду від 28.01.2019 у справі №619/1146/17-ц та від 27.07.2022 у справі №363/4918/15-ц викладено правовий висновок про те, що саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбаченим процесуальним законодавством, і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Звертаючись з відповідною заявою чи клопотанням про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача, відповідачу необхідно зазначати у заяві та доводити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо (правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 29.06.2022 у справі №754/16766/17).
Суд зазначає, що у заяві про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач вказав на укладення із Адвокатським об`єднанням «Нюанс» Договору про надання правової допомоги №25.322.53 від 11.11.2025, за умовами якого йому було надано професійну правничу допомогу у сумі 25`000,00 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі №25.322.53-1 від 22.12.2025.
Відповідач просить стягнути із позивача вказані 25`000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу на підставі частини 5 статті 130 ГПК України, однак не зазначає, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи, та в чому вони полягали. Ним також не надано будь-яких доказів, які б підтвердили необґрунтованість дій позивача у справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат.
На аналогічних обставинах наголошує і позивач у свої запереченнях. Суд погоджується із доводами позивача про те, що звернення до суду за захистом порушеного права, а також дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, а тому не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Зважаючи на це, суд вбачає наявність підстав для відмови у задоволенні заяви відповідача.
При цьому, слід звернути увагу на те, що позовну заяву у справі №914/3360/25 було залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 ГПК України, тобто через подання позивачем до початку розгляду справи по суті заяви про залишення позову без розгляду.
Судом з`ясовано, що подання відповідної заяви було зумовлено зміною обставин, які слугували підставою заявлених позовних вимог. Так, в позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач незаконно набув право власності на ряд машин, які належали позивачу, на підставі недійсного Договору купівлі-продажу машин №25/09/24 від 25.09.2024, а тому просив повернути від нього ці машини. Разом з тим, після подання позову на адресу позивача від ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області надійшли два листи №Вих-10-15/8476 від 06.11.2025 та №Вих-12/8704-25 від 14.11.2025, згідно із якими власник машин, які позивач мав намір повернути за результатами розгляду справи №914/3360/25, змінився з відповідача на ПП «Терен-Бліц» (код ЄДРПОУ 34626064) у зв`язку із укладенням Договору купівлі-продажу №12/02/25 від 12.02.2025 (про існування котрого позивачу не було відомо на момент подання позовної заяви).
Зважаючи на це, як подання позову, так і подання заяви про залишення його без розгляду не було результатом необґрунтованих дій позивача, що виключає можливість розподілу судових витрат на користь відповідача згідно із частиною 5 статті 130 ГПК України.
Ще однією підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача є те, що ним не надано доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме платіжного документа про сплату 25`000,00 грн. на користь Адвокатського об`єднання «Нюанс». Необхідність надання таких доказів прямо випливає зі змісту частини 5 статті 130 ГПК України, яка встановлює право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Керуючись статтями 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд –
УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» про розподіл судових витрат (вх. №5574/25 від 24.12.2025) – відмовити.
2. Ухвала (додаткова) набирає законної сили відповідно до статті 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.
Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повну ухвалу (додаткову) складено та підписано 08.01.2026.

Суддя Крупник Р.В.