ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року 
м. Київ
справа № 420/23809/25
адміністративне провадження № К/990/47675/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Ханової Р.Ф.,  Васильєвої І.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу №420/23809/25
за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 (суддя Скупінська О.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025 (головуючий суддя Бітов А.І., судді: Лук`янчук О.В., Ступакова І.Г.),
В С Т А Н О В И В :
У липні 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі також - позивач, контролюючий орган) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також - відповідачка) про стягнення суми заборгованості:
- по військовому збору, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 48 872,58 грн на бюджетний рахунок UA628999980313050137000015001, КБК 11011001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК Одеській області/11011001;
- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 587491,02 грн на бюджетний рахунок UA668999980333139341000015714, КБК 11010500, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/смт. Саврань/11010500;
- по адміністративних штрафах та інших санкціях у розмірі 9 020,00 грн на бюджетний рахунок UA348999980313080106000015714, КБК 21081103, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК Одеській області/м. Одеса/21081100.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року, позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області повернуто позивачеві на підставі пункту 8 частини 4 статті 169 КАС України.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позовні вимоги про стягнення контролюючого боргу у цій справі ґрунтуються на підставі податкових повідомлень-рішень. Згідно з усталеною судовою практикою процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору, визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, у цьому випадку суб`єкт владних повноважень може подати позовну заяву про стягнення податкового боргу у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог, але не раніше закінчення шестимісячного строку для звернення до суду особи, якої стосується таке рішення, про яке йдеться в частині другій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Скаржник вказує на безпідставність повернення позовної заяви на підставі пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки норми Податкового кодексу України надають право контролюючому органу звертатися до суду з позовом про стягнення податкового боргу наступний день після закінчення 30 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги. 
Верховний Суд ухвалою від 04 грудня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою контролюючого органу на вищевказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 
Відповідачка правом подання письмового відзиву на касаційну скаргу не скористалася, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, суд виходить з такого.
Спірним питанням у цій справі є правозастосування пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України, яке встановлює, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Тобто фактично зазначена норма встановлює процесуальне обмеження для суб`єкта владних повноважень: він не може подати до суду позов про стягнення боргу, який виник на підставі відповідного рішення суб`єкта владних повноважень раніше, ніж сплине строк на судове оскарження такого рішення, що визначений частиною другою статті 122 КАС України
Так, положеннями частини першої та другої статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24 погодилася із правильністю усталеної практики судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо строків оскарження рішень податкового органу, а саме:
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, відмова у реєстрації податкових накладних; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України).
Питання щодо застосування судами пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом.
Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі № 520/12807/19, від 12 травня 2022 року у справі № 420/9673/20, від 30 жовтня 2025 року у справі №120/14997/24, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення.
Суди попередніх інстанцій установили, що станом на день звернення до суду із цим позовом у позивача ще діяло обмеження на подання позовної заяви, встановлене пунктом 8 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки спірний податковий борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень, за якими не збіг визначений законом шестимісячний строк на їх оскарження.
Судами констатовано, що відповідно до наданих доказів відправки податкових повідомлень-рішень №15376/15-32-24-05-20 від 07.04.2025, №15341/15-32-24-05-20 від 07.04.2025, №15358/-15-32-24-05-20 від 07.04.2025, №15338/15-32-24-05-20 від 07.04.2025, №15337/15-32-24-05-20 від 07.04.2025, на підставі яких виник спірний податковий борг, вони вважаються врученими відповідачу 28.04.2025, а податкова вимога №0008886-1308-1532 від 26.05.2025 - 12.06.2025.
За вказаних обставин, шестимісячний строк звернення до суду щодо оскарження податкових повідомлень-рішень №15376/15-32-24-05-20 від 07.04.2025, №15341/15-32-24-05-20 від 07.04.2025, №15358/-15-32-24-05-20 від 07.04.2025, №15338/15-32-24-05-20 від 07.04.2025, №15337/15-32-24-05-20 від 07.04.2025 спливає 27.10.2025, а податкової вимоги - 11.12.2025.
Контролюючий орган з позовом про стягнення податкового боргу, який виник на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень, звернувся до суду у липні 2025 року. 
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскільки позов у цій справі поданий до суду до закінчення шестимісячного строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України, у суб`єкта владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог в цій частині ще не виникло, а тому зазначений позов був обґрунтовано повернутий.
У обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин, колегія суддів вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Суд касаційної інстанції відхиляє посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених в низці наведених у касаційній скарзі постанов Верховного Суду, оскільки такі не є релевантними до цієї справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025 у справі № 420/23809/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко Р.Ф. Ханова   І.А. Васильєва