ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/33626/23 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача: Собківа Я.М., 
суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "11 МІРРОРС ОТЕЛЬ" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "11 МІРРОРС ОТЕЛЬ" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №0405220707 від 12.06.2023, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року позов задоволено. 
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
26 лютого 2025 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку господарської одиниці - ресторан готелю, що розташований за адресою: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 34А, суб`єкта господарської діяльності ТОВ " 11 МІРРОРС ОТЕЛЬ" з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) за результатами чого складено акт фактичної перевірки від 18.05.2023 бланк акта за №005765.
В Акті перевірки ГУ ДПС у м. Києві зазначило порушення товариством п. 1, п. 2, п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Ґрунтуючись на висновках акта перевірки, ГУ ДПС у м. Києві прийняло податкове повідомлення-рішення №0405220707 від 12.06.2023, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 378 175, 80 грн.
Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює діяльність у сфері готелів і подібних засобів тимчасового розміщення, громадського харчування, з реалізацією підакцизної групи товарів (алкогольні напої). Основний вид економічної діяльності " 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування".
Відповідно до ст. 2 та до п. 1 та п. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265), суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункові операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.
Форму та зміст розрахункового документа визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 (далі - Положення № 13).
Як зазначає позивач, у межах здійснення господарської діяльності розрахунки із споживачами в ресторані готелю здійснюються в готівковій та безготівковій формі (POS-термінал) з використанням зареєстрованого, опломбованого та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій "Datecs FP-320" фіскальний номер №3000473976 (далі - реєстратор розрахункових операцій/РРО). Відповідно реєстратор розрахункових операцій присутній в "Державному реєстрі РРО".
У свою чергу, в конструкції РРО "Datecs FP-320", фіскальний номер 3000473976, виробником передбачено один комунікаційний порт для зв`язку з зовнішніми пристроями. У цьому випадку цим пристроєм є POS - термінал, що керує всіма операціями, здійснюваними РРО. Виходячи з інформації, що міститься в "Паспорті" та "Інструкції до експлуатації" з`єднання з додатковими зовнішніми пристроями, як у цьому випадку банківський розрахунковий термінал, не є можливим.
Пунктом 4 розділу 2 та п. 4 розділу 3 Положення № 13 передбачено, що рядки 11-18 (реквізити електронного платіжного засобу та інформація про транзакцію) фіскального чека та видаткового чека заповнюються у разі застосування під час проведення розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) платіжного термінала, з`єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій.
У даному випадку позивач здійснює проведення через РРО розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за допомогою платіжного термінала, що не з`єднаний/не поєднаний з РРО. 
З огляду на це, рядки 11-18 фіскального чека не заповнювалися, що не змінює встановленого факту придбання товару (отримання послуг) покупцем у товариства, а фіскальний чек підтверджує виконання розрахункової операції та містить реквізити, які ідентифікують господарську операцію.
Відповідно до п. 11 ст. 3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані зокрема проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорїї згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Відповідач в акті перевірки зазначив, що відповідно до фіскальних чеків, отриманих в електронному вигляді з інформаційної системи ДПС (система обліку даних РРО) за період з 09.05.2023 по 17.05.2023 (з урахуванням фіскального чеку контрольної розрахункової операції) товариством проведені розрахункові операції без створення та видачі розрахункових документів встановленої форми та змісту при оплаті споживачами за продані товари (надані послуги) карткою через POS-термінал на загальну суму 373 075, 80 грн.
Положенням № 13 визначено форму і зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку повинні надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг.
Згідно з п. 3 Положення № 13 установлені у ньому вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У випадку відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Відповідно до п. 4 розділу 2 Положення № 13, рядки 11-18 фіскального чека заповнюються у випадку застосування під час проведення розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) платіжного терміналу з`єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій.
Якщо платіжний термінал поєднаний з РРО/ПРРО, то фіскальний чек обов`язково повинен містити:
- ідентифікатор еквайєра та торгівця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати (рядок 11);
- ідентифікатор платіжного пристрою (рядок 12);
- сума комісійної винагороди (у разі наявності) (рядок 13);
- вид операції (рядок 14);
- реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки), допустимі правилами безпеки платіжної системи, перед якими друкуються великі літери "ЕПЗ" (рядок 15);
- напис "ПЛАТІЖНА СИСТЕМА" (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та/або код транзакції в платіжній системі, значення коду) (рядок 16);
- підпис касира (якщо це передбачено правилами платіжної системи), перед яким друкується відповідно напис "Касир" (рядок 17);
- підпис держателя електронного платіжного засобу (платіжної картки) (якщо це передбачено правилами платіжної системи) в окремих рядках, перед якими друкуються відповідно написи "Касир" та "Держатель ЕПЗ" (рядок 18).
З наведеного вбачається, що рядки 11-18 фіскального чека не заповнюються, якщо POS-термінал (платіжний термінал) не з`єднаний або не поєднаний з РРО.
Так, серед обов`язкових реквізитів чека є:
- реквізити першого пріоритету, які присутні у чеку завжди (назва й адреса господарської одиниці; кількість, вартість товару; найменування товару; позначення форми оплати тощо);
- реквізити другого пріоритету, або ж додаткові реквізити, які зазначаються лише при проведенні розрахунків через платіжний термінал і лише якщо такий термінал з`єднаний або поєднаний з РРО.
Тобто, тільки у разі, якщо термінал поєднаний з РРО або з`єднаний з ним, виникає необхідність, згідно з вимогами Положення № 13, вказувати в чеку додаткові обов`язкові реквізити. Зазначити карткові реквізити у чеку торговець зможе, тільки якщо одержить їх від фінансової установи в автоматичному режимі. А це можливо лише у випадку прямої інтеграції платіжного термінала і РРО.
Водночас, чинне законодавство, яке регулює використання РРО, не містить норм, згідно з якими забороняється проведення через РРО розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за допомогою платіжного терміналу, що не з`єднаний/не поєднаний з РРО. Також, в законодавстві відсутні норми, які зобов`язують суб`єктів господарювання, які застосовують в господарській діяльності РРО та платіжні термінали, здійснювати їх з`єднання чи поєднання. 
Більше того, факт реєстрації РРО у Державному реєстрі РРО є належним і достатнім підтвердженням з боку держави, в особі її спеціального уповноваженого органу, належності та законності використання РРО суб`єктом господарювання у межах терміну, зазначеного під реєстрації відповідного РРО. Відтак усі фіскальні чеки, видані такими РРО, визнаються державою в особі її уповноважених податкових органів належним та повністю відповідними вимогам законодавства.
Суб`єкт господарювання на власний розсуд вирішує необхідність з`єднання чи поєднання платіжного терміналу з РРО.
Таким чином, правомірним є спосіб розрахунків, без інтеграції термінала з РРО. Якщо платіжний термінал не поєднаний з РРО/ПРРО, то касиром, поряд із фіскальними чеками, мають бути роздруковані та надані квитанції платіжного терміналу за операціями з використанням електронних платіжних засобів, що встановлені пунктом 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705. Тому формальна відсутність рядків 11-18 на фіскальному чеку не змінює встановленого факту придбання товару покупцем у визначеного продавця, а фіскальний чек підтверджує виконання розрахункової операції та містить реквізити, які достатньо повно ідентифікують господарську операцію.
Отже, товариство проводило розрахункові операції через реєстратор розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та надавало відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.
При цьому, на момент перевірки, товариство використовувало РРО, яке не було з`єднано з електронними платіжними засобами, відповідно цей РРО технічно не міг друкувати рядки 11-18 фіскального чека, що спростовує порушення, викладені в акті перевірки. 
Таким чином, Акт перевірки не містить обставин з відповідними доказами, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення позивачем вимог п. 1 та п. 2 ст. 3 Закону №265.
При цьому, слід зазначити, що санкція ч. 1 ст. 17 Закону № 265 передбачає відповідальність саме за не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, а не за роздрукування розрахункового документа, на якому відсутні певні реквізити.
Відповідно до п. 12 Розділу II "Прикінцеві положення" Закону № 265 тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, санкції за порушення вимог цього Закону не застосовуються, крім санкцій за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів.
В той же час сума штрафних санкцій у розмірі 373 075, 80 грн (100 відсотків проданих товарів), що визначена у оскаржуваному рішенні включає санкцію за порушення вимог цього Закону і щодо не підакцизних товарів, що в свою чергу свідчить про безпідставність оскаржуваного рішення відповідача.
Це підтверджується фіскальними чеками (кожен із яких містить підакцизні та не підакцизні товари): 000025300 0004 від 09.05.2023, 000025302 0006 від 09.05.2023, 000025441 00011 від 15.05.2023, 000025311 00004 від 10.05.2023, які були створені позивачем на підтвердження виконання розрахункових операцій, в тому числі і щодо не підакцизних товарів, що разом із іншими фіскальними чеками становлять суму 373 075, 80 грн.
Відповідно до п. 11 ст. 3 Закону №265 у разі продажу підакцизних товарів суб`єкт господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через РРО/ПРРО з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Отже, під час програмування підакцизних товарів:
1) не можна використовувати назву однорідної групи (горілка, вино, сигарети тощо);
2) потрібно зазначати в чеках РРО, які супроводжують продаж цих товарів:
- найменування конкретної одиниці підакцизного товару;
- не лише найменування, ціну та кількість товару, а і його УКТ ЗЕД, а для алкогольних напоїв - ще й реквізити марок акцизного податку.
Форму та зміст розрахункових документів визначає Положення № 13.
Зокрема, фіскальний касовий чек на товари (послуги) має містити код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством). Тобто у розрахункових документах, які створюється реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахункових операцій з продажу підакцизних товарів, має відображатися такий обов`язковий реквізит як "код УКТ ЗЕД". 
Таким чином, код УКТ ЗЕД є обов`язковим реквізитом для підакцизних товарів, та, відповідно до Положення № 13, фактично є частиною назви товару. Так, під час реалізації товарів/послуг у чеку обов`язково зазначають назву товару/послуги (розд. II Положення № 13).
При цьому, назва товару/послуги - це слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які: відображають споживчі ознаки товару/послуги; однозначно ідентифікують товар/послугу.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем 05.04.2023 було проведено розрахункову операцію з продажу вина "Fonseca Towny" за ціною 1 120, 00 грн, в розрахунковому документі - фіскальний чек №24347 від 05.04.2023 зазначено найменування конкретної одиниці підакцизного товару, а саме: власне ім`я напою - "Fonseca Towny", що ідентифікує товар. 
Враховуючи проведену розрахункову операцію через реєстратор розрахункових операцій, колегія суддів звертає увагу, що ТОВ " 11 МІРРОРС ОТЕЛЬ" забезпечено використання режиму програмування найменування підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку кількості.
Крім того, в акті перевірки зазначено факт видачі відповідного розрахункового документу - фіскальний чек №24347 від 05.04.2023, що підтверджує виконання розрахункової операції, форма якого передбачена Положенням №13, а саме: у розрахунковому документі зазначені обов`язкові реквізити, такі як, найменування товару, із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, ціна, кількість, із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку. 
З огляду на це, саме фіскальний чек вказує на факт придбання товару споживачем.
Отже, позивачем були дотримані вимоги Закону №265 в частині проведення розрахункових операцій через РРО для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а зазначені висновки акту перевірки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
При цьому, санкція відповідно до ч. 7 ст. 17 Закону № 265 передбачає відповідальність саме за проведення розрахункових операцій через РРО та/або ПРРО без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості, чого у даному випадку не мало місця.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.