Справа № 930/2367/25
Провадження № 22-ц/801/251/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Богоніс Н. Я.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року	Справа № 930/2367/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
секретар судового засідання Куленко О. В. 
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», 
відповідач(особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Щуренком Анатолієм Олександровичем, на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2025 року, постановлену у складі судді Богоніс Н. Я. у м. Немирів, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -
встановив:
У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (надалі - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до Немирівського районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2025 року в задоволенні позову ТОВ «СВЕА ФІНАНС» відмовлено.
21 листопада 2025 року відповідач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Щуренка А. О., подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, докази понесення яких були надані суду до ухвалення рішення по суті справи.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2025 року відповідачеві відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Мотивами такої ухвали суду стало те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву у строк, наданий судом, який розпочався 21.10.2025 року та закінчився 04.11.2025 року. Відтак судом не було взято до уваги подану 11.11.2025 року, тобто з пропуском строку на подання відзиву, представником заяву про долучення письмових пояснень з додатками, до якої було долучено докази понесення витрат на правничу допомогу.
Не погодившись із такою ухвалою, 05.12. 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Щуренка А. О., засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд безпідставно відмовив в ухваленні додаткового рішення по справі. Не врахував ту обставину, що відповідач не отримував копії позовної заяви з додатками, про що повідомляв суд в заяві від 05.11.2025 року, доступ до матеріалів справи адвокат отримав лише 06.11.2025 року та одразу ж в найкоротший строк: 12.11.2025 року подав письмові пояснення до матеріалів справи (які суд , з огляду на зміст мотивувальної частини рішення, взяв до уваги), до яких долучив докази понесення відповідачем витрат на правничу допомогу. Відтак суд повинен був вирішити питання розподілу судових витрат, що ним не було зроблено і що стало підставою для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.
Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Щуренко А. О. підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не з`явилося, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надсилало, а тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в пій і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала не відповідає вказаним вимогам закону.
По справі встановлено наступне:
- 01.10. 2025 року через систему електронний суд Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (надалі - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до Немирівського районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості;
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 03.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а. с. 69-70);
- 06.11.2025 року представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Щуренку А. О. надано доступ до справи;
- 12.11.2025 від представника відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи письмових пояснень з додатками: договір про надання правничої допомоги № 259/25 від 04.11.2025, ордер на надання правничої допомоги на підставі договору № 259/25 від 04.11.2025, додаток №1 до договору № 259/25 від 04.11.2025, квитанція від 24.09.2025 про оплату послуг на підставі договору № 259/25 від 04.11.2025 (а. с. 84-95);
- рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2025 року в задоволенні позову ТОВ «СВЕА ФІНАНС» відмовлено (а. с. 99 - 104);
-18 листопада 2025 року через систему електронний суд відповідач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Щуренка А. О., подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, докази понесення яких були надані суду до ухвалення рішення по суті справи (а. с. 107 - 110);
-Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 21.11.2025 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення в зв`язку з тим, що докази витрат на правничу допомогу були надані по закінченню строку для надання відзиву на позовну заяву (а. с. 113 - 115).
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до частини 5 статті 265 ЦПК України, суд при ухваленні рішення вирішує питання розподілу судових витрат. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 ).
За загальними правилом, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).
Процесуальним законом встановлено строк подання доказів: позивач подає такі докази разом з поданням позовної заяви (частина 2 статті 83 ЦПК України), відповідач повинен надати докази разом з поданням відзиву (частина 3 статті 83 ЦПК України).
Разом з тим, застосовуючи загальні правила щодо подання доказів, суд першої інстанції припустився помилки та не зважив на те, що цивільний процесуальний Кодекс визначає строк подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, який є відмінний від загальних правил, закріплених в статті 83 ЦПК України. 
Поза увагою суду першої інстанції залишились припис частини восьмої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Застосування правил частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (див. додаткову постанову ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Отже, строк подання доказів витрат на правничу допомогу є спеціальним, тому суд першої інстанції невірно ототожнив його зі строком наданням доказів стосовно предмета спору.
Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Щуренко А. О. подав докази понесення відповідачем витрат на правничу допомогу через систему «Електронний суд» 11листопада 2025 року, тобто до ухвалення судом рішення по суті спору.
Відповідно до пункту 3 чатсини1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається зі змісту рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2025 року, суд вирішив питання розподілу судових витрат, понесених позивачем та не вирішив питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем.
Отже, зважаючи на те, що докази витрат на правничу допомогу, які були понесені відповідачем, були надані суду першої інстанції до ухвалення рішення у справі, питання розподілу судових витрат відповідача судом при винесенні рішення не було прийнято, тому в суду не було підстав для відмови в ухваленні додаткового рішення у справі.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 адвоката Щуренка А. О. знайшли своє підтвердження, відтак ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 21.11.2025 року слід скасувати як таку, що перешкоджає провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду в частині вирішення питання ухвалення додаткового рішення у справі до суду першої інстанції. ( стаття 379 ЦПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Щуренком Анатолієм Олександровичем, задовольнити.
Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині вирішення питання ухвалення додаткового рішення у справі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 08 січня 2026 року.

Головуюча     Т. М. Шемета

Судді:     О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк