Справа № 307/3268/25 
Провадження № 1-кп/307/243/25 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року         м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області 
у складі головуючої судді ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
та його захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12025078160000180 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 25 липня 2025 року, приблизно о 01 год. 53 хв., перебуваючи на території автозаправної станції «Елерон», що розташована по вул. Травнева, 144, у селищі Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх кримінальну караність та наслідки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі суспільні загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, на зауваження ОСОБА_4 , безпричинно наніс йому сім ударів лівою рукою стиснутою в кулак в область голови, в результаті чого спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицевої травми у вигляді перелому виличної кістки справа, гематоми ділянки правої очниці та посттравматичного отиту, травми лівого вуха у вигляді садна та отгематоми, травми правового вуха у вигляді садна, забійної рани ділянки перенісся, які згідно висновку експерта судово-медичної експертизи відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше двадцяти одного дня, тобто вчинив хуліганство, а саме - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, чим вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України. 
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 25 липня 2025 року, пішов розважатися та опинився на автозаправній станції у населеному пункті Буштино, там він хотів познайомитися із дівчатами, де, в подальшому, вони разом вживали алкогольні напої. Через деякий час між ним та дівчатами виник конфлікт, вони почали його штовхати, бити в обличчя, після чого, він, не контролюючи себе наніс удари ОСОБА_4 , який також перебував на заправній станції. Зазначив, що колись у м. Хуст, з невідомих йому причин та безпідставно, його побив невідомий йому чоловік, після чого у нього виник страх до осіб, які підходять до нього на близьку дитсанцію, з приводу чого він неодноразово звертався до психологів. Коли до нього підійшов ОСОБА_4 , то він подумав, що це той самий чоловік, який його колись побив, через що він налякався, тому вважав, що він захищав себе, оскільки думав, що ОСОБА_4 його поб`є і сам побив ОСОБА_4 . 
Учасники судового провадження не оспорювали обставини винуватості  ОСОБА_5  у вчиненні хуліганства, а саме - грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, і тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання: 
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання.
ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок. 
Пом`якшуючі його покарання обставини - щире каяття.
Обтяжуючих покарання ОСОБА_5 обставин судом - не встановлено.
За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно. 
На обліку у лікаря психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.
Урахувавши наведене, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 296 КК України, а саме - у вигляді штрафу, яке є необхідне та достатнє для його виправлення і запобігання новим кримінальним правопорушенням.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Речовий доказ: диск із наявними відеофайлами, які стосуються події, що мала місце 25 липня 2025 року, який зберігається в матеріалах кримінально провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку за заявою.

Суддя     ОСОБА_1