Справа № 161/23640/25 
Провадження № 2/161/831/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого - судді Філюк Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романюк М.М.
позивача ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення аліментів на повнолітню дитину.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2023 року по справі № 161/1092/23.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2023 року в цивільній справі № 161/5733/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей позов задоволено частково, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_2 . Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2023 року постановлено стягувати з боржниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь стягувача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.08.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Вкаує, що з 07 листопада 2023 року син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею в Німеччині та перебуває на її повному утриманні. Також, з 31 липня 2025 року син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з неї в Німеччині. Сини перебувають на повному утриманні позивача. Відповідач кошти на утримання синів не надає. Враховуючи те, що обоє синів наразі постійно проживають разом з нею в Німеччині, вважає за необхідне звернутися до суду з даним позовом про встановлення розміру аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Старший син ОСОБА_7 вже є повнолітнім, але він навчається на денній формі навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, під час військового стану йому дозволено навчатися за кордоном. 
Враховуючи вищевикладене позивач просить:
- змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/3 частки від усіх видів мого доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття на тверду грошову суму у розмірі 2000,00 грн., щомісячно починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття;
- стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з 9 листопада 2025 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років;
- припинити стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_4 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 09 листопада 2025 року і до досягнення повноліття.
Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позовній заяві.
05 січня 2026 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла зачва, у якій вказує, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Суд установив, що відповідно до судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області в цивільній справі №161/13817/23 від 28 серпня 2023 року постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.08.2023 року і до досягнення дітьми повноліття та судові витрати.
Відповідно до рішення від 19 листопада 2024 року у справі № 161/9985/24 за позовом за позовом адвоката Ходачинської Юлії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, зменшено розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області в цивільній справі №161/13817/23 від 28 серпня 2023 року. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від усіх видів її доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття; стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частки від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 24 травня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 16-25).
З матеріалів справи вбачається та в ході розгляду справи не заперечувалося сторонами, що син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають наразі з позивачем ОСОБА_1 в Німеччині.
Крім того, ОСОБА_3 навчається на факультеті інформаційних технологій і математики Волинського національного університету імені Лесі Українки (а.с.26-27).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів. виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.
Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на дитину), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному законі сутті цієї норми не змінює.
Звільнення від сплати аліментів є одним із способів припинення аліментного обов`язку.
Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків, із ким проживає дитина, набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст.141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини.
Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц зробив висновок, що: «сімейне законодавство України не містить підстав для припинення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. При зміні обставин батько, з якого стягуються аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним».
Як встановлено судом, неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживає з матір`ю - ОСОБА_1 - позивачем у справі та знаходиться на її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Будь-яких доказів спростування цих обставин матеріали справи не містять, натомість відповідач у заяві від 05 січня 2026 року вказував, що проти позовних вимог не заперечує та визнає їх.
Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2024 року в справі № 161/9985/24.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.
З врахуванням тієї обставини, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає з матір`ю, а відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь в його утриманні, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 17 листопада 2025 року і до досягнення повноліття.
На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.
Визначаючи час, з якого слід стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд керується ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, а саме, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 17 листопада 2025 року.
Щодо вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання суд дійшов до висновку про таке.
Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з його навчанням потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а його батько ОСОБА_2 спроможний таку надавати.
Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, натомість,як вже зазначалося. відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував, щодо стягнення з нього на утримання сина ОСОБА_8 ,який продовжує навчання, аліментів у розмірі 2 000 грн.
Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08.02.18 у справі № 205/1302/16-ц).
Вимога про зміну способу стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки з 1/3 частки від усіх видів її доходу на тверду грошову суму у розмірі 2 000 грн. до задоволення не підлягає з огляду на наступне.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2023 року в цивільній справі № 161/5733/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_2 .
Суд установив, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2024 року у справі № 161/9985/24 одержувачем аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 .
За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК).
Отже, спосіб стягнення аліментів обирає лише стягувач. Платник аліментів не має права пред`являти позов про зміну способу стягнення аліментів. Це виключне право одержувача аліментів.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,279,352,354 ЦПК України, суд,- 

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задовольнити частково.
Припинити з 17 листопада 2025 року стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2024 року в справі № 161/9985/24.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 17 листопада 2025 року і до досягнення повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, на період навчання, до досягнення 23 років, починаючи з 17 листопада 2025 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Дата складання повного тексту рішення 09 січня 2026 року. 

Суддя  Луцького міськрайонного суду 
Волинської області        Т.М.Філюк