РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року 	справа № 580/10452/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною діяльність військової частини НОМЕР_1 по виданню наказу № 1991 від 27.04.2025 про притягнення до дисциплінарної відповідальності т.в.о. командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 у вигляді «Сувора догана»;
- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1991 від 27.04.2025 про притягнення до дисциплінарної відповідальності т.в.о. командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 у вигляді «Сувора догана» як такий, що винесений з порушенням норм діючого законодавства та перевищенням дисциплінарної влади;
- визнати протиправною діяльність військової частини НОМЕР_1 по виданню наказу № 2408 від 01.06.2025 про притягнення до дисциплінарної відповідальності т.в.о. командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 у вигляді «Сувора догана»;
- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 2408 від 01.06.2025 про притягнення до дисциплінарної відповідальності т.в.о. командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 у вигляді «Сувора догана» як такий, що винесений з порушенням норм діючого законодавства та перевищенням дисциплінарної влади.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією з 22.07.2024 у військовій частині НОМЕР_1 . За наслідками проведення службових розслідувань позивача наказами від 27.04.2025 № 1991 та від 01.06.2025 № 2408 притягнуто до відповідальності у вигляді суворої догани. Представник вважає, що накази прийняті з порушенням нормативних актів, що регулюють проведення службової перевірки та накладення дисциплінарного стягнення, а також прийняті з перевищенням дисциплінарного впливу. 
Щодо прийняття спірного наказу від 27.04.2025 № 1991 вказав, що всупереч вимог п. 3 розділи IV Порядку № 608 позивач не був ознайомлений із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2025 № 1323 про проведення службове розслідування відносно нього щодо невиконання бойового розпорядження від 20.04.2025 № 1684 про переміщення особового складу по лісосмузі «Бангладеш» до ВП «Баракуда», де закріпитися і не допустити просування ворога. Також позивач не був ознайомлений з матеріалами службового розслідування (актом та додатками до нього). Таким чином, позивач фактично був позбавлений права подавати пояснення, документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб та реалізовувати інші права, передбачені Порядком № 608 для осіб, відносно яких проводиться службове розслідування. Також дисциплінарною комісією не надано оцінку позатерміновому донесенню позивача, що бойове розпорядження виконати неможливо в зв`язку із зайняттям особового складу для виконання інших бойових завдань, а який залишився неможливо задіяти (зв`язківці, технарі, БПЛАшники тощо). Тому вважає, що відповідачем не було вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин, з приводу яких призначалось службове розслідування. Крім того, наказ від 27.04.2025 № 1991 в порушення ст. 87 Дисциплінарного статуту прийнятий у той час, коли ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в зв`язку з пораненням.
Щодо прийняття спірного наказу від 01.06.2025 № 2408 представник зазначив, що ОСОБА_1 у порушення вимог п. 3 розділи IV Порядку № 608 не був ознайомлений із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2025 № 1416 про проведення службове розслідування відносно нього щодо невиконання бойових розпоряджень № 1706 дск від 22.04.2025, № 1712 дск від 22.04.2025, № 1730 дск від 23.04.2025, № 1760 дск від 25.04.2025, № 1777 дск від 26.04.2025 про переміщення особового складу по лісосмузі «Бангладеш» до ВП «Баракуда», де закріпитися і не допустити просування ворога, а також здійснити дорозвідку на ВП «Пасіка» і відновити її. Також позивач не був ознайомлений із матеріалами службового розслідування (актом та додатками до нього). Вказує, що Дисциплінарною комісією не було надано оцінку, що позатерміновим донесенням ОСОБА_1 , що бойове розпорядження виконати неможливо в зв`язку з зайняттям особового складу для виконання інших бойових завдань, а який залишився, неможливо задіяти (зв`язківці, технарі, БПЛАшники тощо). 
Також, у порушення ст. 91 Дисциплінарного статуту (заборона за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень) позивача притягнуто двічі до дисциплінарної відповідальності за невиконання бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 за № 1684 від 20.04.2025, № 1706 дск від 22.04.2025, № 1712 дск від 22.04.2025, № 1730 дск від 23.04.2025,№ 1760 дск від 25.04.2025, № 1777 дск від 26.04.2025, які видаються кожну добу з одного і того ж питання.
15.10.2025 військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що службовим розслідування встановлений факт невиконання тимчасово виконуючим обов`язки командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 позивачем бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684. Позивач, посилаючись на низький процент укомплектованості підрозділів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 особовим складом, не визначив військовослужбовців для виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684 та не розробив бойового розпорядження для командирів рот та окремих підрозділів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684. Замість розробки та доведення бойового розпорядження командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 до підлеглих командирів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , позивач надав командуванню військової частини НОМЕР_1 позатермінове бойове донесення від 20.04.2025 № 133, у якому визначає та описує всі проблеми, які заважають виконанню бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684. 
Також службовим розслідування встановлено, факт невиконання позивачем бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1706дск від 22.04.2025; № 1712дск від 22.04.2025, № 1730дск від 23.04.2025, № 1760дск від 25.04.2025, № 1777дск від 26.04.2025. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1788дск від 26.04.2025 не виконано позивачем з поважних причин, внаслідок його поранення при виконанні БР. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1743дск від 24.04.2025 виконано із запізненням. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1783дск від 26.04.2025 виконано. Позивач не визначив військовослужбовців для виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 : № 1706дск від 22.04.2025, № 1712дск від 22.04.2025, № 1730дск від 23.04.2025, № 1760дск від 25.04.2025, № 1777дск від 26.04.2025, не розробив замисел командира батальйону про зміни в побудові бойового порядку батальйону. Не розробив бойових розпоряджень для підлеглих командирів НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 відповідно отриманим бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 . Замість розробки та доведення бойового розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону до підлеглих командирів НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , позивач надав командуванню військової частини НОМЕР_1 позатермінові бойові донесення: № 137 від 23:30 22.04.2025, №134 від 04:10 22.04.2025, №148 від 21:50 25.04.2025, №152 від 16:00 26.04.2025 та №153 від 22:00 26.04.2025, у яких визначає та описує всі проблеми, які заважають виконанню бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
30.10.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій, заперечуючи доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, посилається на аналогічні твердження, зазначені в позовній заяві.
Ухвалою від 22.09.2025 суддя відкрив провадження у цій справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання.
Ухвалою від 17.11.2025 суд зупинив провадження в адміністративній справі до подання витребуваних судом доказів.
Ухвалою судді від 30.12.2025 суд поновив провадження у справі.
З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 22.07.2024.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.04.2025 № 1323 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування за фактами викладеними у позатерміновому бойовому донесені командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 20.04.2025 № 133, що призвело до невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684 (а. с. 52 (зворот), 53).
За результатами проведеного службового розслідування було складено акт службового розслідування від 27.04.2025 № 19277 (а. с. 47 (зворот) - 52) та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.04.2025 № 1991 «Про результати службового розслідування» (а. с. 43), відповідно до пункту 1 якого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684, відповідно до якого ОСОБА_1 повинен був до 06:00 21.01.2025 перемістити особовий склад та ВП «Баракуда» по лісосмузі «Бангладеш» т. 01-02, де закріпитися, а також не допустити подальшого просування противника в глиб оборони та оточення підрозділів, наростити систему вибухових та невибухових загороджень на підступах до зазначеної позиції.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.04.2025 № 1416 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування стосовно невиконання командиром НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 № 1706дск від 22.04.2025, № 1712дск від 22.04.2025, № 1730дск від 23.04.2025, № 1743дск від 24.04.2025, № 1760дск від 25.04.2025, № 1777дск від 26.04.2025, № 1794дск від 27.04.2025, № 1804дск від 28.04.2025, № 1809дск від 28.04.2025, № 1783дск від 26.04.2025, № 1788дск від 26.04.2025 (а. с. 81 (зворот), 82).
За результатами проведеного службового розслідування було складено акт службового розслідування від 31.05.2025 № 24117 (а. с. 71 (зворот) - 81) та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 01.06.2025 № 2408 «Про результати службового розслідування» (а. с. 44), відповідно до пункту 1 якого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за невиконання бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 № 1706дск від 22.04.2025, № 1712дск від 22.04.2025, № 1730дск від 23.04.2025, № 1760дск від 25.04.2025, № 1777дск від 26.04.2025.
Позивач вважає оскаржувані накази протиправними, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).
Згідно із ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Абзац 2 статті 4 Дисциплінарного статуту визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут).
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно із ст. 37 Статуту військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно. 
Статтею 58 Статуту визначено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
За правилами статті 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, зокрема, встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників).
Відповідно до частин першої-третьої статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
За змістом статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. 
Види дисциплінарних стягнень, що накладаються на військовослужбовців, визначені статтею 48 Дисциплінарного статуту, одним із яких є сувора догана (пункт «в»).
Згідно із статтею 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (частина перша статті 84 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частинами першою, третьою, сьомою статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі Порядок № 608). 
Пунктом третім розділу ІІ зазначеного Порядку визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку № 608).
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць (пункт 13 розділу ІІІ Порядку № 608).
Згідно з пунктом 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Відповідно до пункту 3 розділу ІV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України. 
За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку № 608).
За змістом пунктів 5, 6 розділу V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Відповідно до пункту 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Згідно з пунктом 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк (пункт 4 розділу VІ Порядку № 608).
У цій справі предметом спору є правомірність наказів відповідача від 27.04.2025 № 1991 та від 01.06.2025 № 2408 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність спірних актів індивідуальної дії критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.
Підставами для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності слугував висновок відповідача про порушення ним ст. ст. 11, 16, 37, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту.
Суд зауважує, що складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Тому, з метою дослідження обставин та встановлення ознак наявності чи відсутності складу правопорушення, перш за все слід, дослідити питання, які посадові обов`язки покладені на позивача у взаємозв`язку з виявленим порушеннями та викладеними вище нормативними актами.
Аналіз наведених норм Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту дає підстави дійти висновку про те, що військовослужбовець повинен бездоганно і неухильно дотримуватись порядку і правил, які встановлені Дисциплінарним статутом, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Водночас за неналежне виконання службових обов`язків військовослужбовець може бути притягнений у встановленому порядку до дисциплінарної відповідальності.
У постанові від 30.04.2024 у справі № 420/17256/22 Верховний суд відзначив, що вирішальним під час накладення дисциплінарної відповідальності за скоєний військовослужбовцем проступок є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступінь вини, попередня поведінка порушника, а однією із обставин, які потрібно довести, є вина особи в невиконанні або неналежному виконанні покладених на нього обов`язків. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування і повинні бути відображені у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або висновку службового розслідування.
Як встановив суд, за результатами службового розслідування за фактами викладеними у позатерміновому бойовому донесені командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 20.04.2025 № 133, що призвело до невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684, було складено акт службового розслідування від 27.04.2025 № 19277, на підставі якого командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 27.04.2025 № 1991 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
Також за результатами службового розслідування стосовно невиконання позивачем бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 № 1706дск від 22.04.2025, № 1712дск від 22.04.2025, № 1730дск від 23.04.2025, № 1743дск від 24.04.2025, № 1760дск від 25.04.2025, № 1777дск від 26.04.2025, № 1794дск від 27.04.2025, № 1804дск від 28.04.2025, № 1809дск від 28.04.2025, № 1783дск від 26.04.2025, № 1788дск від 26.04.2025 складено акт службового розслідування від 31.05.2025 № 24117, на підставі якого командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 01.06.2025 № 2408 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани за невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1706дск від 22.04.2025, № 1712дск від 22.04.2025, № 1730дск від 23.04.2025, № 1760дск від 25.04.2025, № 1777дск від 26.04.2025.
Згідно з висновками цих службових розслідувань, причиною невиконання бойових розпоряджень стали такі підстави, а саме: згідно з актом службового розслідування від 27.04.2025 № 19277 ОСОБА_1 , посилаючись на низький процент укомплектованості підрозділів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 особовим складом, не визначив військовослужбовців для виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 №1684 та не розробив бойового розпорядження для командирів рот та окремих підрозділів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684. Замість розробки та доведення бойового розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 до підлеглих позивач надав командуванню військової частини НОМЕР_1 позатермінове бойове донесення від 20.04.2025 № 133, у якому визначає та описує всі проблеми, які заважають виконанню бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684;
згідно з актом від 31.05.2025 № 24117 ОСОБА_1 , посилаючись на низький процент укомплектованості підрозділів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 особовим складом, не визначив військовослужбовців для виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 : № 1706дск від 22.04.2025, № 1712дск від 22.04.2025, № 1730дск від 23.04.2025, № 1760дск від 25.04.2025, № 1777дск від 26.04.2025, не розробив замисел командира батальйону про зміни в побудові бойового порядку батальйону. Не розробив бойових розпоряджень для підлеглих командирів НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 відповідно отриманим бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 . Замість розробки та доведення бойового розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону до підлеглих командирів НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , позивач надав командуванню військової частини НОМЕР_1 позатермінові бойові донесення: № 137 від 23:30 22.04.2025, № 134 від 04:10 22.04.2025, № 148 від 21:50 25.04.2025, № 152 від 16:00 26.04.2025 та № 153 від 22:00 26.04.2025, у яких визначає та описує всі проблеми, які заважають виконанню бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
З матеріалів службового розслідування вбачається, що позивач, отримавши 20.04.2025 бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684, згідно якого мав до 06:00 21.04.25 перемістити особовий склад ВП «Баракуда» по лісосмузі Бангладеш т.01-02 (ХХU CP ХХХ ХХХ), де закріпитися, та не допустити подальшого просування противника в глиб оборони та оточення підрозділів, наростити систему вибухових та невибухових загороджень на підступах до зазначеної позиції, не виконав бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684 з таких причин.
Так, позивач 20.04.2025 подав командиру НОМЕР_3 ОВМБр позатермінове бойове донесення № 132 о 15:00 20.04.2025, у якому доповів що «із групи, яка планувалася для переміщення ВП «Баракуда» на лісосмугу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », т. 01-02, солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 самовільно залишили військову частину.
О 18:00 20.04.2025 позивач подав командиру НОМЕР_3 ОВМБр позатермінове бойове донесення № 133 та о 20:00 20.04.2025 ще раз дублює його, у яких доповів, що в разі подальшого залучення особового складу підрозділів забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (водії, кухарі, сапери, електрики, слюсарі тощо) до безпосередньої участі у виконанні бойових завдань під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових завдань НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до ротного опорного пункту включно в якості піхоти, а не виконання своїх посадових обов`язків за займаними посадами в 1 механізованому батальйоні військової частини НОМЕР_1 в повному обсязі, призведе до колапсу в логістичному забезпеченні, унеможливить виконання підрозділами забезпечення поставлених задач, що в загальному результаті призведе до повної втрати боєздатності НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 і як наслідок, опосередковано вплине на боєздатність військової частини НОМЕР_1 . Батальйон готовий до виконання бойових розпоряджень після поповнення механізованих рот особовим складом у кількості 3-5 військовослужбовців. У даний час рівень укомплектованості особовим складом становить: 1механізована рота – 9%; 2 механізована рота – 16%; 3 механізована рота – 13%; взвод матеріального забезпечення (ВМЗ) – 65%; інженерно – саперний взвод (ІСВ) – 30%. 
Також позивач повідомив про те, що на 19.04.2025 з підрозділів забезпечення вже здійснили перепризначення 10% від наявного особового складу до взводу безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 після проведення навчального курсу з підготовки операторів безпілотних авіаційних комплексів мультироторного типу з метою подальшого активного залучення до безпосередньої участі у виконанні бойових завдань під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових завдань НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до ротного опорного пункту включно.
З пояснення позивача вбачається, що 19.04.2025 він отримав бойове розпорядження (БР) № 1674 від 19.04.2025 до 18.00 19.04.2025 підготувати особовий склад та до 24:0020.04.2025 перемістити особовий склад та ВП «Баракуда» по лісосмузі «Бангладеш» т.01-02, де закріпитися. Усвідомивши отримане завдання, визначив заходи, які необхідно провести негайно для підготовки підрозділів, зорієнтував своїх заступників і командирів підрозділів про майбутні дії, віддав вказівки щодо виконання першочергових заходів з організації дій. Зокрема віддав бойове розпорядження № 142 від 19.04.2025 командиру інженерно – саперного взводу ( ІСВ) та командиру взводу матеріального забезпечення (ВМЗ) виділити по 2 військовослужбовця з метою проведення облаштування нової позиції по лісосмузі «Бангладеш» т.01-02 (витяг з бойового розпорядження додається). Визначені командиром ІСВ військовослужбовці прибули у визначене їм місце, де командир окремого інженерно – саперного взводу зачитав їм відповідний наказ. У той же час командир ВМЗ доповів, що визначені ним для виконання вказаного завдання військовослужбовці після отримання розпорядження прибути для отримання бойового наказу, самовільно залишили частину.
Також заступник командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з тилу майор ОСОБА_5 надав пояснення про те, що подальше залучення фахівців забезпечення (водії, кухарі, ремонтники) до бойових дій в якості піхоти призведе до повної втрати боєздатності 1 механізованого батальйону (ОБ). Станом на 19.04.2025 вже 10% особового складу забезпечення переведено до взводу БПАК для виконання бойових завдань. Наказами керівництва ЗСУ заборонено призначати фахівців артилерії, зв`язку та ремонтно-відновлювальних підрозділів на інші посади. З лютого 2025 року батальйон не отримував поповнення. Рівень укомплектованості механізованих рот становить лише 9%– 16%. Батальйон готовий до виконання бойових розпоряджень лише після мінімального поповнення механізованих рот особовим складом (3-5 військовослужбовців).
Начальник штабу – заступник командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 надав аналогічні пояснення та додав, що згідно доповіді тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу старшого лейтенанта ОСОБА_7 – рівень морально – психологічного стану особового складу НОМЕР_2 механізованого батальйону оцінюється як «критичний», який не сприяє якісному виконанню поставлених задач за призначенням. У ході індивідуального спілкування з військовослужбовцями 1 механізованого батальйону – особовий склад перебуває в стані розпачу, тривоги, роздратованості та невпевненості – переважають негативні емоції. Основні чинники: велика кількість безповоротних втрат; практично неможлива (через роботу ворожих FPV – дронів) евакуація поранених; фізичне виснаження та психологічне перевантаження; негативний вплив на психіку факторів бойового стресу(втрата побратимів); довготривале перебування особового складу в активній зоні бойових дій без відновлення, а саме 1,5 роки. Останнє відновлення тривало 2 тижні; неукомплектованість підрозділів за посадами, відсутнє поповнення. 18% особового складу обмежено придатні, 5% - потребують проходження ВЛК; відмовників в батальйоні немає, підбурювачів не виявлено.
Тобто, ці пояснення повністю підтверджують пояснення позивача, цитовані судом вище.
Однак вказані пояснення належно не були оцінені командиром військової частини НОМЕР_1 під час прийняття оскаржуваного наказу від 27.04.2025 № 1991, зокрема стосовно твердження військовослужбовців про те, що 19.04.2025 позивач розпочав реалізацію БР № 1674, видавши власне розпорядження № 142 щодо підготовки та облаштування позицій силами ІСВ та ВМЗ; виконання завдання стало неможливим у визначений термін через самовільне залишення частини (СЗЧ) солдатами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були безпосередньо призначені до складу групи переміщення; позивач тричі (о 15:00, 18:00 та 20:00 20.04.2025) подавав бойові донесення, доповідаючи про СЗЧ виконавців та неможливість виконання завдання. Також станом на момент отримання БР укомплектованість механізованих рот становила лише 9– 16%, що об`єктивно унеможливлювало ведення оборонних дій. Позивач обґрунтував, що залучення фахівців логістики (водіїв, кухарів, слюсарів) у якості піхоти призведе до колапсу забезпечення та повної втрати боєздатності батальйону. Позивач довів до командування, що батальйон потребує мінімального поповнення (3-5 осіб на роту) для відновлення спроможності виконувати бойові завдання, оскільки 10% тилового персоналу вже було переведено до підрозділів БПАК.
Таким чином, невиконання позивачем бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2025 № 1684 зумовлене не прямим ігноруванням, а об`єктивною неможливістю його реалізації через СЗЧ ключового персоналу, адже військовослужбовці, які мали виконувати завдання, самовільно залишили частину після отримання наказу; укомплектованість бойових рот становить 9– 16%, що фактично означає відсутність бойових підрозділів як таких; залучення кухарів, водіїв та саперів як піхоти веде до колапсу логістики; морально-психологічний стан, оцінений як «критичний» через 1,5 роки боїв без ротації.
Також щодо невиконання позивачем бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 № 1706дск від 22.04.2025, № 1712дск від 22.04.2025, № 1730дск від 23.04.2025, № 1760дск від 25.04.2025, № 1777дск від 26.04.2025, суд зазначає наступне.
З матеріалів службового розслідування вбачається, що позивач у період з 22.04.2025 по 26.04.2025 включно отримував зазначені вище бойові розпорядження (БР) від командира військової частини НОМЕР_1 , які не виконував з різних причин, про що доповідав командиру військової частини НОМЕР_1 позатерміновими бойовими донесенням.
Так, на бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1706дск від 22.04.2025 позивач надав позатермінове бойове донесення командира 1мб військової частини НОМЕР_1 № 137 від 23:30 22.04.2025 про те, що: « 1 механізований батальйон готовий до виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_3 ОВМБр після поповнення механізованих рот особовим складом у кількості 3-5 військово службовців».
На бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1712дск від 22.04.2025 позивач надав позатермінове бойове донесення командира 1мб військової частини НОМЕР_1 № 134 від 04:10 22.04.2025 про те, що: «в разі подальшого залучення особового складу підрозділів забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (водіїв, кухарів, сапери, електрики, слюсарі тощо) до безпосередньої участі у виконані бойових завдань під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником призведе до колапсу в логістичному забезпеченні, унеможливить виконання підрозділами забезпечення поставлених задач, що в подальшому призведе до повної втрати боєздатності НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 і, як наслідок, опосередковано вплине на боєздатність військової частини НОМЕР_1 . 
Батальйон готовий до виконання бойових розпоряджень після поповнення механізованих рот особовим складом у кількості 3-5 військовослужбовців. У даний час рівень укомплектованості особовим складом становить: 1мр – 9 2мр – 16 ; 3мр – 13; ВМЗ – 65 Станом на 19.04.2025 з підрозділів забезпечення вже здійснили перепризначення 10 від наявного особового складу до взводу безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 після проведення навчального курсу з підготовки операторів БПЛА з метою подальшого активного залучення до безпосередньої участі у виконанні бойових завдань під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових завдань НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до ротного опорного пункту включно».
На бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1730дск від 23.04.2025 надано позатермінове бойове донесення командира 1мб військової частини НОМЕР_1 №142 від 23:50 23.04.2025 про те, що: «станом на 23.04.2025 з підрозділів забезпечення вже здійснили перепризначення 10 від наявного особового складу до взводу безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 після проведення навчального курсу з підготовки операторів БПЛА з метою подальшого активного залучення до безпосередньої участі у виконанні бойових завдань під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових завдань НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до ротного опорного пункту включно. В разі подальшого залучення особового складу підрозділів забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (водіїв, кухарів, сапери, електрики, слюсарі тощо) до безпосередньої участі у виконані бойових завдань під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником в якості піхоти , а не виконання своїх посадових обов`язків за займаними посадами в 1 механізованому батальйоні військової частини НОМЕР_1 призведе до колапсу в логістичному забезпеченні, унеможливить виконання підрозділами забезпечення поставлених задач, що в подальшому призведе до повної втрати боєздатності 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , і як наслідок , опосередковано вплине на боєздатність військової частини НОМЕР_1 ».
Щодо виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1760дск від 25.04.2025 ТВО командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 було розроблено бойове розпорядження - БР командира 1мб військової частини НОМЕР_1 № 152 від 25.04.2025, згідно якого поставлені бойові задачі командиру 1 механізованої роти, командиру 2 механізованої роти та командиру інженерно – саперного взводу НОМЕР_2 механізованого батальйону, а також для виконання БР командира військової частини НОМЕР_1 № 1760дск від 25.04.2025 були призначені військовослужбовці НОМЕР_2 механізованого батальйону, а саме: сержант ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_9 та старший солдат ОСОБА_10 .
У зв`язку з невиконанням БР командира військової частини НОМЕР_1 № 1760дск від 25.04.2025 позивачем надано позатермінове бойове донесення командира 1мб військової частини НОМЕР_1 № 148 від 21:50 25.04.2025 про те, «що: із групи, яка була визначена для виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_3 ОВМБр №1760 від 25.05.2025 із завданням переміститися і закріпитися на ВП «БАРАКУДА» по лісосмузі БАНГЛАДЕШ т.01-02, наступні військовослужбовці самовільно залишили військову частину: солдат ОСОБА_11 ; молодший сержант ОСОБА_12 ; солдат ОСОБА_13 . Для виконання визначеного завдання із закріплення на ВП «БАРАКУДА» по лісосмузі БАНГЛАДЕШ т.01-02 проводиться перерозподіл та пошук особового складу».
Щодо виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1777дск від 26.04.2025 позивач надав позатермінове бойове донесення командира 1мб військової частини НОМЕР_1 № 152 від 16:00 26.04.2025 про те, «що із групи, яка була визначена для виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_3 овмбр № НОМЕР_4 від 26.04.2025 із завданням підсилити і відновити зв`язок з ВП (вогневим пунктом) «Пасіка», наступні військовослужбовці звернулись до медичної служби, пройшли обстеження і отримали направлення на лікування: старший сержант ОСОБА_14 ; старший солдат ОСОБА_10 . Для виконання визначеного завдання із посилення ВП «Пасіка» командуванням НОМЕР_2 механізованого батальйону проводиться перерозподіл та пошук особового складу, у зв`язку із чим позивач просив дозволу у командира військової частини НОМЕР_1 на продовження терміну виконання завдання».
Суд врахував, що відповідно положень до ст. ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби командир зобов`язаний, зокрема, підтримувати бойову та мобілізаційну готовність, приймати рішення, віддавати накази (розпорядження) у межах своїх повноважень, однак він також несе особисту відповідальність перед державою за життя та здоров`я підлеглих та повинен здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини.
Суд вважає, що позивач діяв як відповідальний т.в.о. командир, який, усвідомивши неможливість виконання завдання наявними силами без гарантованого знищення залишку батальйону, вжив заходів доповіді вищому командуванню.
Закон вимагає виконання наказу беззастережно. Проте, якщо обставини перешкоджають виконанню, військовослужбовець зобов`язаний негайно доповісти про це (ст. 37 Статуту внутрішньої служби, ).
Позивач подав три донесення (№ 132, № 133 та дубляж). Це свідчить про дотримання процедури інформування старшого начальника про критичний стан підрозділу.
Військове право розрізняє «невиконання наказу» та «неможливість виконання через відсутність ресурсів».
Якщо в роті 9% людей, вона не може фізично утримувати смугу оборони, розраховану на 100%. Виконання такого наказу призведе до оточення та марної загибелі залишків персоналу, що свідчить про об`єктивну неможливість виконання такого наказу. 
Якщо військовослужбовець розуміє, що він не в змозі виконати наказ вчасно або у повному обсязі, він зобов`язаний негайно доповісти про це особі, яка віддала наказ, або безпосередньому командирові (начальникові) із зазначенням причин невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання». Своєчасна доповідь про об`єктивні перешкоди знімає з командира звинувачення в «умисному невиконанні», оскільки він виконав свій статутний обов`язок щодо інформування старшого начальника про реальний стан справ.
Також щодо невиконання позивачем бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 № 1706дск від 22.04.2025, № 1712дск від 22.04.2025, № 1730дск від 23.04.2025, № 1760дск від 25.04.2025, № 1777дск від 26.04.2025, суд врахував, що дисциплінарна відповідальність настає лише за винне невиконання обов`язків.
З наведеного вище слідує, що позивач не ігнорував бойові розпорядження, а намагався їх реалізувати (видавав внутрішнє бойове розпорядження № 152, призначав людей).
Невиконання відбулося через обставини, які не залежать від волі позивача (СЗЧ підлеглих, медичні показники солдатів). Командир не може нести відповідальність за протиправні дії третіх осіб (дезертирство солдатів) або за стан їхнього здоров`я.
Відповідач трактує донесення як «відписку», проте з правової точки зору це — виконання обов`язку. Відповідно до норм Статут внутрішньої служби позивач зобов`язаний був доповісти про неможливість виконання. Командир зобов`язаний підтримувати боєздатність підрозділу в цілому. Знищення логістичної ланки батальйону (водіїв, ремонтників) призведе до неможливості евакуації поранених та підвозу БК для всього фронту батальйону. Дії позивача щодо збереження фахівців логістики є виправданим професійним ризиком та виконанням обов`язку щодо підтримання постійної боєготовності.
Вимога до командира виконати бойову задачу в повному обсязі при відсутності 90% особового складу є вимогою вчинити неможливе. Дисциплінарне право не може вимагати від особи виконання обов`язків, які виходять за межі фізичних та ресурсних можливостей.
Ураховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач не врахував об`єктивну неможливість виконання бойових розпоряджень та в ході службового розслідування не довів можливості виконання зазначених бойових розпоряджень у тих конкретних умовах. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з цих підстав є необґрунтованим, 
Суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
Тож з урахуванням встановлених обставин справи та викладених правових висновків суд дійшов висновку, що оскаржувані накази відповідача не відповідає критеріям правомірного та обґрунтованого рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, тому їх належить визнати протиправними та скасувати.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю у спосіб визначений судом.
Інші аргументи, заявлені сторонами, на висновки суду не впливають і їх не змінюють.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2025 № 1991 «Про результати службового розслідування» щодо притягнення тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2025 № 2408 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя 	Валентин ГАРАЩЕНКО