ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3023/25 Справа № 199/8705/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корнєєва В.В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:
секретаря судового засідання Черняєвої С.П.,
захисника особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності адвоката Присенко О.Г.,
апеляційну скаргу адвоката Присенко О.Г., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 жовтня 2025 року встановлено, що 10.06.2025року о 16-00год. в м.Добропілля, вул. Ярослава Чалого (Алмазна) водій ОСОБА_1 керував тз MERCEDES BENZ 207 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку відмовився на нагрудний відеозапис поліцейського, від керування транспортними засобами відсторонений, чим порушив п. 2.5 ПДР- відмова особи, яка керує тз , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських засобів, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Присенко О.Г., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська по справі №199/8705/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що всупереч вимогам ст.ст. 277-2, 278, 279, 280, КУпАП та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд першої інстанції не забезпечив реалізацію права учасника процесу на справедлий розгляд справи у суді.
У порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП суд першої інстранції допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження, всебічно не з`ясувавши всіх обставин справи адміністративного правопорушення. 
Суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Суддя не звернула уваги на допущені при оформленні матеріалу про адміністративне правопорушення суттєві помилки, чим допустила неповноту судового розгляду. Так, в порушення встановленого порядку, а саме ст.266 КУпАП, поліцейським не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а відразу було запропоновано проїхати до мед закладу, на що він відмовився, що зафіксовано на відеозапису 00000_000000 о 16 год. 09 хв.
Звертає увагу, що тільки після відмови пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів співробітники поліції мали запропонувати пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я та лише у разі відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, мав бути складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
З огляду на відсутність у матеріалах адміністративної справи доказів відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки траспортного засобу, сторона захисту вважає, що проведений з порушенням вимог ч. 6 ст. 266 КУпАП огляд на стан алкгольного сп`яніння є недійсним.
Зазначає, що направлення на огляд за формою, яка є додатком 1 до Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, на місці зупинки транспортного засобу водієві ОСОБА_1 не вручалось.
Звертає увагу, що в даному випадку дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП не вірно, оскільки, з копії постанови Шевченківського районного суду м.Дніпра від 12.12.2024р. (справа № 226/1858/24) ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік (постанова набрала законної сили 24.12.2024р.).
Відповідно до відеозапису, долученого до матеріалів справи 00000_000000 о 16 год. 04 хв. працівником поліції дана обставина була встановлена на місці зупинки транспортного засобу, а саме те, що ОСОБА_1 був позбалений права керування та строк позбалення ще не сплив (повторність скоєння правовопрушення ч. 2 ст. 130 КУпАП).
Тому протокол про адміністративне правопорушення в цій справі не може вважатися належним та допустимим, оскільки дії ОСОБА_1 не передбачають адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а повинні кваліфікуватися за ч.2 ст.130 КУпАП. Формування в такий спосіб суті обвинувачення тягне за собою порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки містить неконкретизоване звинувачення та змушує особу захищатися від діяння, яке не було нею скоєно.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат Присенко О.Г. підтримала свою апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_1 в повному обсязі, просила її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 , заяв та клопотань від якого на адресу суду не надходило.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керувала транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу, актом огляду водія на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп?яніня за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився, копією постанови поліцейського від 10.06.2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, відеозаписом, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомляє поліцейським про те, що його дійсно позбавили прав керування в 2024 році, але там все «проплачено», і на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння в установленому законом порядку (проїхати до наркології, продути алкотестер), просить поліцейських поступити «по-братьські», після чого відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, оскільки в нього дійсно є ці ознаки, і він відмовляється, бо він згоден, що в нього є ці ознаки; довідкою про отримання 10.10.2023 року посвідчення водія терміном до 10.10.2053 року.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 10 червня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_1 поліцейським не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки, спростовуються дослідженим відеозаписом. Так, з відеозапису чітко вбачається, що поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд як в медичній установі, так і шляхом продуття газоаналізатора, що зрозуміло з розмови між поліцейським та ОСОБА_1 , а саме: «Якщо Ви будете проходити, ми зараз проводимо огляд на стан сп?яніння, якщо відмовляєтесь – я складаю за відмову» (відеозапис, починаючи з 0:06:37). 
Тож, місцевий суд вірно зазначив, що поліцейським дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки шляхом продуття газоаналізатора, що також підтверджується складеним поліцейським актом огляду водія на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів. З Акту вбачається, що ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп?яніня за допомогою алкотестера «Драгер» за наявності виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю та почервоніння очей), відмовився. Крім того, на відео зафіксовано категоричну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння через наявність у нього таких ознак сп?яніння (відеозапис, починаючи з 0:08:07).
Доводи захисника щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_1 були предметом розгляду в суді першої інстанції, та їм наданого обґрунтовану оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції. Так, суд не погодився із доводом захисника про закриття провадження по справі через невірну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , дії якого вважав за необхідне кваліфікувати за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що було складено поліцейським відносно нього протокол, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.
Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturkv. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, SeriesA № 73; «Лауко проти Словаччини» (Laukov. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI;
Таким чином, суд слушно вважав за можливе застосувати норму ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, застосувавши при цьому аналогію закону.
З матеріалів справи вабачється, що особою, яка складала протокол відносно ОСОБА_1 , було вказано, що останнім було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому, не було зазначено таку кваліфікуючу ознаку, як повторне вчинення правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КупАП протягом року, що давало б підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП.
Суд, з врахуванням норми ч.1 ст.337 КПК України вважав за можливе розглянути справу в межах пред?явленого ОСОБА_1 звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності саме за ч.1 ст.130 КУпАП, не виходячи за межі пред?явленого обвинувачення.
Доводи сторони захисту щодо визнання протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, недопустимим доказом суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами в їх сукупності. Та, з врахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень працівників поліції при його складанні.
Доводи захисника щодо невручення ОСОБА_1 направлення на проходження медичного огляду і порушення таким чином встановленого порядку проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичній установі, не оспорюючи наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, то наявність або відсутність відповідного направлення на огляд до медичного закладу, як і його не вручення, не впливає на обставини, встановлені під час судового розгляду.
Так, з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі відмови водія від проходження огляду.
Тож, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що зі змісту відеозапису чітко вбачається що поліцейським було дотримано встановлених законом вимог, та дії працівників поліції відповідали, встановленим у ст. 266 КУпАП вимогам.
Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі судом встановлено не було, та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Присенко О.Г., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин