ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

21 січня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/2174/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач), в якому позивач, з урахуванням ухвали від 27 листопада 2025 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, просить: 
– визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невстановлення ОСОБА_1 з 9 травня 2025 року передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн;
– зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із встановленням з 9 травня 2025 року передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є отримувачем пенсії по інвалідності та перебуває на обліку у відповідача.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3576/21, яке набрало законної сили 3 вересня 2021 року, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відповідач здійснив перерахунок та виплату пенсії позивача з 1 грудня 2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 17 травня 2021 року № 33/33-707, та фактично сплачених сум. 
Водночас, при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3576/21 відповідач виключив щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн за постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі – Постанова № 713). 
6 жовтня 2025 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України через вебпортал електронних послуг з заявою, в якій просив починаючи з 1 липня 2021 року враховувати у складі його пенсії щомісячну доплату до пенсії в сумі 2000,00 грн, з подальшою виплатою нарахованої щомісячної доплати разом з пенсією. 
Відповідач листом від 31 жовтня 2025 року № 10748-11275/І-02/8-1200/25 повідомив про порядок нарахування доплати відповідно до Постанови № 713, а також те, що після проведення у вересні 2021 року перерахунку пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3570/21 її основний розмір збільшився на суму, що перевищує 2000,00 грн.
Такі дії відповідача позивач вважає протиправними та просить задовольнити позовні вимоги.
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позов не визнало, про що 16 грудня 2025 року за вхідним реєстраційним № 23032/2025 через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подало відзив на позовну заяву від 16 грудня 2025 року № 1200-0802-7/38628, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. 
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 з 1 січня 2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) по лінії Міністерства внутрішніх справ (дата звільнення – 30 вересня 2005 року). Розмір пенсії обчислено із розрахунку 80 % відповідних сум грошового забезпечення.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон № 2262. 
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 1 Постанови № 713 установлено з 1 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону № 2262 (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону. 
Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту. 
У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. 
Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року. 
Пунктом 3 Постанови № 713 надано вказівку Пенсійному фонду України забезпечити встановлення з 1 липня 2021 року виплат, передбачених пунктами 1 і 2 цієї постанови, а також виплат, передбачених абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 656 «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» для учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності, за матеріалами пенсійних справ. 
Із наведених норм слідує, що Постановою № 713 визначено, зокрема, для осіб, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, при цьому обумовлено, що вказана доплата не виплачується у разі, коли пенсія переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. У такому випадку щомісячна доплата встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
У липні 2021 року автоматизованим способом ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії та встановлено щомісячну доплату відповідно до Постанови № 713 у розмірі 2000,00 грн.
У вересні 2021 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3576/21 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, в результаті розмір пенсії збільшився. Згідно з умовами, визначеними Постановою № 713, доплату припинено з 1 жовтня 2021 року.
Вищезазначена щомісячна доплата в розмірі 2000,00 грн нараховувалася і виплачувалась за період з 1 липня 2021 року до 30 вересня 2021 року. Після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3576/21 розмір пенсії збільшився на суму, що перевищує 2000,00 грн, тому доплату відповідно до Постанови № 713 не встановлено з 1 жовтня 2021 року.
Також відповідач зазначив, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду та про відсутність у відповідача коштів на сплату судового збору. 
З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Користуючись правом на подання заяв по суті справи, позивач подав відповідь на відзив від 19 грудня 2025 року б/н.
Відповідач правом на подання заперечень не скористався. 
Луганський окружний адміністративний суд своїми ухвалами від:
– 17 листопада 2025 року залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та запропонував позивачу (представнику позивача) протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви та надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» заяву про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 1 липня 2021 року до 8 травня 2025 року з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказами її надсилання до електронного кабінету відповідача;
– 19 листопада 2025 року визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 1 липня 2021 року до 8 травня 2025 року, які зазначені ОСОБА_1 в заяві від 18 листопада 2025 року б/н; продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 10 (десять) календарних днів з дати отримання цієї ухвали; запропонував ОСОБА_1 протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви та надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності інших поважних причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 1 липня 2021 року до 8 травня 2025 року:
– 27 листопада 2025 року:
повернув позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в частині позовних вимог за період з 1 липня 2021 року до 8 травня 2025 року позивачу;
відкрив провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в частині позовних про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період починаючи з 9 травня 2025 року; вирішив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали судової справи в електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІ групи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії по інвалідності, про що свідчать пенсійне посвідчення від 4 жовтня 2005 року № НОМЕР_2 , видане УМВС України в Луганській області, посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи серії НОМЕР_3 від 17 лютого 2016 року, видане УМВС України в Луганській області, протоколи та розрахунки по пенсійній справі № 1203010299 - МВС.
Згідно із протоколом від 28 липня 2021 року по пенсійній справі № 1203010299 - МВС ОСОБА_1 з 1 липня 2021 року перераховано пенсію по інвалідності; розмір пенсії позивача з 1 липня 2021 року складав 9939,40 грн (80 % грошового забезпечення) та обчислювався з таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад – 2950,00 грн, оклад за військове звання – 2000,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 35 % - 1732,500 грн, надбавка особам, які працюють в умовах режимних обмежень 15 % - 442,50 грн, премія 32 % - 22,80 грн, всього сума грошового забезпечення для обчислення пенсії – 7147,80 грн; основний розмір пенсії (80 % грошового забезпечення) - 5718,24 грн; з урахуванням доплати – 9147,80 грн, у т. ч. збільшення основного розміру пенсії (25 %) – 1429,56 грн, щомісячна доплата до 2000 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 – 2000,00 грн; надбавка як інваліду війни ІІ групи / при виконанні обов`язків військової служби, інваліду війни ІІ групи (ст. 7) – 741,60 грн; надбавка як інваліду війни ІІ групи / при виконанні обов`язків військової служби – 50,00 грн.
Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3576/21, яке набрало законної сили 3 вересня 2021 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнив: 
– визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 15 червня 2021 року № 149 ( ОСОБА_1 ), яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії за вислугу років з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 17 травня 2021 року № 33/33-707;
– зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 17 травня 2021 року № 33/33-707, та фактично сплачених сум.
Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії за пенсійною справою № 1203010299 – МВС від 13 вересня 2021 року пенсія позивача з 1 жовтня 2021 року перерахована на виконання рішення суду, її розмір склав 16402,18 грн (80 % грошового забезпечення) та обчислювався з таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад – 2950,00 грн, оклад за військове звання – 2000,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 35 % - 1732,50 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі, надбавка особам, які працюють в умовах режимних обмежень 15 %, надбавка за специфічні умови проходження служби та премія 40,2 % - 8928,07 грн, всього сума грошового забезпечення для обчислення пенсії – 15610,57 грн; основний розмір пенсії (80 % грошового забезпечення) - 12488,46 грн; з урахуванням доплати – 15610,58 грн, у т. ч. збільшення основного розміру пенсії (25 %) – 3122,12 грн, надбавка як інваліду війни ІІ групи / при виконанні обов`язків військової служби, інваліду війни ІІ групи (ст. 7) – 741,60 грн; надбавка як інваліду війни ІІ групи / при виконанні обов`язків військової служби – 50,00 грн.
Згідно із протоколами за пенсійною справою № 1203010299 – МВС від 22 лютого 2022 року, від 1 березня 2023 року, від 27 лютого 2024 року та від 26 лютого 2025 року відповідач перераховував пенсію позивача внаслідок проведення її індексації з 1 березня 2022 року, 1 березня 2023 року, 1 березня 2024 року та з 1 березня 2025 року та не встановлював останньому доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн. 
Відповідно до розрахунків пенсії по інвалідності (з урахуванням перерахунку на виконання рішення суду) за пенсійною справою № 1203010299 – МВС станом на 1 липня 2021 року, 1 жовтня 2021 року, 1 березня 2022 року, 1 березня 2023 року, 1 березня 2024 року, 1 березня 2025 року та 1 листопада 2025 року доплата у розмірі 2000,00 грн, передбачена Постановою № 713, до розрахунку пенсії позивача з 1 липня 2021 року не включена. 
На заяву позивача від 6 жовтня 2025 року ВЕБ-12001-Ф-С-25-222265 щодо поновлення нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідач листом від 31 жовтня 2025 року № 10748-11275/І-02/8-1200/25 повідомив, що за нормами абзацу третього пункту 1 Постанови № 713 у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту (2000,00 грн), не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. За даними електронної пенсійної справи ОСОБА_1 визначено, що після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3570/21 основний розмір пенсії збільшився на суму, що перевищує 2000 гривень, отже, підстави для встановлення доплати, передбаченої Постановою № 713, відсутні. Вищезазначена щомісячна доплата в розмірі 2000 гривень нараховувалася і виплачувалась ОСОБА_1 за період з 1 липня 2021 року до 30 вересня 2021 року. 
Отже, дослідженням вищеперелічених письмових доказів встановлено, що у період з 1 липня 2021 року до 30 вересня 2021 року до проведеного на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3576/21 перерахунку пенсії по інвалідності позивачу нараховувалась та виплачувалась доплата у розмірі 2000,00 грн, передбачена Постановою № 713. З 1 жовтня 2021 року відповідач припинив нарахування та виплату позивачу щомісячної доплати до пенсії відповідно до Постанови № 713.
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон № 2262. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення частини третьої статті 43 та статті 63 Закону № 2262.
Так, частиною третьою статті 63 Закону № 2262 визначено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Усі призначені за Законом № 2262 пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (частина четверта статті 63 Закону № 2262).
Кабінет Міністрів України 11 листопада 2015 року прийняв постанову № 988, яка набрала чинності 02 грудня 2015 року, «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988), та якою затверджено схеми окладів за спеціальним званням поліцейських, схеми посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання та схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10.
При цьому, пунктом 7 Постанови № 988 доручено Міністерству внутрішніх справ України за погодженням з Міністерством соціальної політики та Міністерством фінансів затвердити у двотижневий строк порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання.
Такий порядок було затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі – Порядок № 260 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 94 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), Постанови № 988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та який набрав чинності 27 травня 2016 року.
Тобто, у встановлений Постановою № 988 двотижневий строк уповноваженими особами Міністерства внутрішніх справ України не було затверджено порядку і умов грошового забезпечення поліцейських.
Таким чином, у січні 2016 року поліцейські фактично не отримували доплат, додаткових видів грошового забезпечення через неприйняття уповноваженими особами Міністерства внутрішніх справ України відповідного нормативно-правового акта.
У подальшому, відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262 уряд ухвалив постанову від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, абзацом першим пункту 3 якої встановив, перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Зміст наведеної норми пункту 3 Постанови № 103 свідчить про те, що нормотворець пов`язав перерахунок пенсій відповідній категорії осіб, які отримують пенсію за Законом № 2262, з 1 січня 2016 року із складовими грошового забезпечення поліцейського, у тому числі щомісячними додатковими видами грошового забезпечення (надбавками, доплатами, підвищеннями), які фактично виплачувались поліцейським у січні 2016 року, оскільки пов`язав їх із сплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування саме за січень 2016 року.
Проте такі обставини не можуть ставитись у залежність з правом на належаний розмір пенсійного забезпечення з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначених у статті 43 Закону № 2262.
При цьому, пунктом 2 вказаного вище наказу Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» визначено, що він застосовується з дня набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто з 07 листопада 2015 року.
Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Зокрема, Порядком № 260 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за стаж служби в поліції (пункт 3 розділу ІІ); надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (пункт 4 розділу ІІ); надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі (пункт 5 розділу ІІ); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (пункт 6 розділу ІІ); надбавка за службу в умовах режимних обмежень (пункт 7 розділу ІІ); надбавка за почесне звання «заслужений» (пункт 8 розділу ІІ); доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності (пункт 9 розділу ІІ); доплата за вчене звання (пункт 10 розділу ІІ); доплата за службу в нічний час (пункт 11 розділу ІІ).
Згідно із пунктом 12 розділу ІІ Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.
Крім того, пунктом 13 розділу ІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік надається матеріальна допомога для оздоровлення в розмірі посадового окладу. Допомога для оздоровлення надається поліцейському за його рапортом, погодженим керівником фінансового підрозділу, в межах асигнувань на зазначені цілі.
У свою чергу Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 14 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, у адміністративній справі № 826/12704/18, визнав протиправним та скасував пункт 3 Постанови № 103.
Суд зазначає, що у справі, яка розглядається, перерахунок пенсії позивача 13 вересня 2021 року був зумовлений набранням законної сили рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3576/21, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 грудня 2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 17 травня 2021 року № 33/33-707, та фактично сплачених сум.
Водночас, суд наголошує на тому, що законодавець делегував уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.
Так, під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії. Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення «розміру» перерахунку пенсій. При цьому орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені статтею 43 Закону № 2262.
До повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, натомість приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого (а не його складові) може змінюватись Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що частина третя статті 1-1 Закону № 2262 містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказане свідчить про суперечність положень пункту 3 Постанови № 103 нормам Закону № 2262, про що також було зазначено й у висновках судів, які розглядали справу № 826/12704/18, наслідком чого було ухвалення Окружним адміністративним судом міста Києва рішення від 14 травня 2019 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, про визнання протиправним та скасування пункту 3 Постанови № 103.
Водночас, суд зазначає, що відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, суди у період чинності пункту 3 Постанови № 103 у правовідносинах щодо перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, повинні застосовувати Закон № 2262 (безвідносно до того, чи скасована ця норма постанови уряду судом), хоч ця норма й не була скасована на момент перерахунку пенсій відповідній категорії осіб у 2018 році на підставі Постанови № 988.
З урахуванням наведеного, оскільки зміна грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2016 року, як колишнього працівника міліції на підставі Постанови № 988, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначеного у статті 43 Закону № 2262 та в повному розмірі.
У свою чергу, з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 713, пунктом 1 якої установив з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.
Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.
У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.
Відповідно до пояснювальної записки до проєкту Постанови № 713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 1 березня 2018 року, які мають місце після перерахунку пенсії.
Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону № 2262, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 1 липня 2021 року зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає біля 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00-2700,00 грн.
Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта уряду з 1 липня 2021 року колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262 до 1 березня 2018 року, було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн, виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року.
Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття урядом Постанови № 713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 Постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262 на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови № 713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 1 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.
Аналогічний правовий висновок сформований Верховним Судом у постановах від 8 листопада 2022 року у справі № 420/2573/22, від 26 квітня 2023 року у справі № 380/14122/22, від 26 квітня 2023 року у справі № 380/4510/22, від 26 квітня 2023 року у справі № 140/10795/21, від 26 квітня 2023 року у справі № 160/14146/22, від 1 травня 2023 року у справі № 300/2963/22, від 17 травня 2023 року у справі № 620/5518/22, від 24 травня 2023 року у справі № 400/2732/22 та від 29 червня 2023 року у справі № 420/343/22, від 17 жовтня 2023 року у справах №№ 620/7288/22, 160/13624/22, 280/548/22, 280/3420/22, від 21 листопада 2023 року у справі № 300/5426/22, від 19 грудня 2023 року у справі № 380/13249/22, від 10 січня 2024 року у справі № 240/4894/23.
Із мотивувальної частини рішення суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3576/21 слідує, що перерахунок пенсії позивача, вчинений відповідачем на виконання цього рішення суду, зумовлений не підвищенням розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, а є наслідком визнання судом протиправними та нечинними окремих положень Постанови № 103, у зв`язку із дією якої додаткові види грошового забезпечення не були враховані при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2016 року. Відтак, набуття права на перерахунок пенсії за цих обставин є наслідком втрати чинності положень Постанови № 103, що свідчить про усунення в судовому порядку порушеного права позивача на належний розмір пенсії, призначеної йому до 1 березня 2018 року.
Отже, застосовуючи вказані висновки Верховного Суду до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що здійснений відповідачем на виконання рішення суду від 3 серпня 2021 року у справі № 360/3576/21 перерахунок пенсії позивача, метою якого є усунення порушень права ОСОБА_1 на належний розмір пенсії, право на отримання якого виникло до 1 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин. Тому такий перерахунок не може позбавляти позивача права на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття Постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 1 березня 2018 року.
За встановлених у справі обставин та нормативного врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно припинив нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою № 713, з 1 жовтня 2021 року.
Ураховуючи, що обставина, на підставі якої позивач звернувся до суду (невиплата доплати в сумі 2000,00 грн) продовжує існувати і на час подання цього позову, суд доходить висновку, що спір між сторонами повинен бути розглянутий в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.
Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.
У статті 2 та частині четвертій статті 242 КАС України встановлено, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У частині першій статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].
Згідно із частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У рамках адміністративного судочинства: 
дія – певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність – певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення – нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт – акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).
Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року у справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (№ рішення в ЄДРСР 54398764).
У частині другій статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
– визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
– визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
– визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
– інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
У статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантовано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 9 травня 2025 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відновити ОСОБА_1 з 9 травня 2025 року нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», та виплатити заборгованість, що утворилась.
Не поновивши позивачу виплату спірної доплати у межах шестимісячного строку, відповідач допустив протиправну бездіяльність, а не вчинив протиправні дії. У зв`язку з чим вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невстановлення ОСОБА_1 з 9 травня 2025 року передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн потрібно залишити без задоволення.
Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги потрібно задовольнити частково.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як особа з інвалідністю ІІ групи звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 9 травня 2025 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відновити ОСОБА_1 з 9 травня 2025 року нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», та виплатити заборгованість, що утворилась.
Відмовити у задоволенні решти позовних вимог. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	Т.І. Чернявська