22.01.26
33/812/40/26
Єдиний унікальний номер судової справи 479/1231/25 
Номер провадження 33/812/40/26     Головуючий у місцевому суді: Репушевська О.В.
Категорія: ст.124 КУпАП    Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року      місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Коростієнко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п`ятдесят) грн.,
ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419537, який надійшов на розгляд Кривоозерського районного суду Миколаївської області та був складений 11 серпня 2025 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 11 серпня 2025 року близько 09 год. 45 хв. по автодорозі М-05 Київ-Одеса в напрямку міста Київ 282 км, керував транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Tesla Model X, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час руху у автомобіля стався відрив деталі (пластиковий молдинг даху), в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб – автомобіль марки Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«а» п.2.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Цією ж постановою стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погодившись із судовим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ст.38 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначено, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що він не повинен нести відповідальність за дії іншої особи, у даному випадку виробника автомобіля, який випустив транспортний засіб з відповідними недоліками.
Крім того, звернуто увагу на те, що суд першої інстанції наклав на ОСОБА_1 стягнення поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності, визначеного ст.38 КУпАП. 
В судове засідання апеляційного суду, призначене на 22 січня 2026 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та інший учасник ДТП ОСОБА_2 не з`явилися. Про судове засідання повідомлялися апеляційним судом належним чином шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком, та за допомогою телефонограми.
22 січня 2026 року особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 до апеляційного суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність. За вказаних обставин, апеляційний суд, виходячи з положень ч.1 ст.268 КУпАП, вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Згідно з «критеріями Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
Системний аналіз положень ст.124 КУпАП дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст.4 Протоколу 7 до Конвенції).
Згідно зі ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень ст.ст.280,251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень ст.283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (ст.251 КУпАП).
Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить ст.256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
До протоколу додається схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є графічним зображенням місця пригоди з фіксацією всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками (п.3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, далі - Інструкція).
Зміст схеми місця дорожньо-транспортної пригоди регламентовано пунктом 4 розділу Х Інструкції.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.
При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.
Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.
Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Так, стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на пп.«а» п.2.3 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог пп.«а» п.2.3 ПДР, які зазначені в протоколі працівником поліції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.
Зокрема, ч.3 ст.41 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Так, пп.«а» п.2.3 ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419537, який надійшов на розгляд Кривоозерського районного суду Миколаївської області та був складений 11 серпня 2025 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 11 серпня 2025 року близько 09 год. 45 хв. по автодорозі М-05 Київ-Одеса в напрямку міста Київ 282 км, керував транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Tesla Model X, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час руху у автомобіля стався відрив деталі (пластиковий молдинг даху), в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб – автомобіль марки Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«а» п.2.3 Правил дорожнього руху.
Дії ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковані за ст.124 КУпАП, порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.
Так, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також, протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вищевказаний протокол водій ОСОБА_1 підписав, зазначивши, що з ним не згоден, та надавши письмові пояснення на окремому аркуші.
До протоколу про адміністративне правопорушення додана схема місця дорожньо-транспортної події. 
За даними схеми місця ДТП зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП та зафіксовані дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній. 
До того ж, в схемі зазначено, що внаслідок ДТП транспортний засіб – автомобіль марки Tesla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень, а саме: пошкодження пластикового молдингу даху. Також зазначено, що транспортний засіб – автомобіль марки Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень, а саме: пошкодження лівої фари, подряпини на передньому бампері зліва (лакофарбове покриття), точечні пошкодження лакофарбового покриття переднього капоту з лівого боку, пошкодження лакофарбового покриття лівого молдингу лобового скла з лівого боку.
Дана схема місця ДТП підписана водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Матеріали справи містять письмові пояснення водія ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 11 серпня 2025 року останній керував автомобілем Tesla, рухаючись з міста Одеса до міста Києва поблизу села Курячі Лози з його транспортного засобу відірвався молдинг, пошкодивши транспортний засіб Mercedes, який рухався позаду. Вважає, що в даній ситуації винен виробник транспортного засобу.
Також матеріали справи містять письмові пояснення водія ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 11 серпня 2025 року близько 09 год. 40 хв. вона, керуючи автомобілем Mercedes на Автодорозі М 05 в бік міста Києва, рухаючись за 100 метрів позаду від автомобіля Tesla, побачила як з цього транспортного засобу відірвалась деталь та полетіла в напрямку її автомобіля. Зупинившись та оглянувши автомобіль, вона побачила наявність пошкоджень транспортного засобу.
За такого, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 дійсно не виконав пп.«а» п.2.3 ПДР, яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
При цьому, апеляційний суд, діючи в межах повноважень на перегляд постанови районного суду, не дає оцінку діям іншого учасника ДТП, оскільки вказане не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції у даній справі.
За такого, докази, що наявні в матеріалах справи, переконливо доводять, що невідповідність дій водія  ОСОБА_1 вимогам пп.«а» п.2.3 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а тому  ОСОБА_1  вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій  ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Таким чином, твердження  ОСОБА_1 про недоведеність його винуватості у зазначеному адміністративному правопорушенні не знайшло підтвердження та спростовується матеріалами справи. 
Разом з тим, згідно з ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні– не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
Так, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. 
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, передбаченого ст.38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції припустився помилки не закривши провадження за цією статтею, враховуючи положення ч.2 ст.38 КУпАП.
Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2025 року, в частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. та в частині стягнення судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , – закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.
В іншій частині постанову судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2025 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду      Т.В. Серебрякова