П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/4235/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
27 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління поліції охорони у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Управління поліції охорони у Вінницькій області до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
В березні 2025 року Управління поліції охорони у Вінницькій області звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення №21 від 20 березня 2025 щодо повернення 612 459,32 грн. неправомірно використаних страхових коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, на думку позивача, відсутні підстави вести мову про нецільове використання страхових коштів, оскільки фактично остаточна мета загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності була досягнута. На момент проведення планової перевірки відповідачем, заборгованість позивача перед застрахованими особами по виплаті страхових коштів відсутня. До того ж, у даному випадку, відсутні негативні правові наслідки, а саме, наявність шкоди, заподіяної або застрахованим особам, або страховику, або страхувальнику.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Наказом Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 18.12.2025 року №944 вирішено провести документальну планову перевірку Управління поліції охорони у Вінницькій області щодо дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду за період з 01.01.2017 року по 31.12.2024 року.
За результатами перевірки Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області складено Акт документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів від 28.02.2025 року №0200-0902-3/19, в якому зафіксовано порушення пункту 1 частини 2 статті 8, абзацу 1 частини 2 статті 15, статті 14, частини 1 статті 17, частини 3 статті 23, частини 1 статті 22, частини 2 статті 25, абзацу 4 частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року №1105-XIV.
Відповідно встановлених порушень, до Головного управлінням ПФУ у Вінницькій області підлягає поверненню 408306,21 грн. неправомірно використаних страхових коштів у тому числі 387919,69 грн. за порушення пункту 1 частини 2 статті 8, абзацу 4 частини 2 статті 26 Закону №1105-XIV та 20386,52 грн. за порушення абзацу 1 частини 2 статті 15, статті 14, частини 1 статті 17, частини 3 статті 23, частини 1 статті 22, частини 2 статті 25 Закону №1105-XIV.
07.03.2025 року Управлінням поліції охорони у Вінницькій області подано до пенсійного органу доповнення до Акту документальної перевірки.
Розглянувши вищевказане доповнення, відповідач повідомив, що відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на здійснення застрахованим особам страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Спрямування страхових коштів на сплату сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з окремого поточного рахунку законом не передбачено.
20.03.2025 року за наслідками встановлених порушень Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду №21.
Вважаючи вказане рішення в частині спрямування отриманих коштів на сплату єдиного соціального внеску (ЄСВ) протиправним та таким, що підлягає скасування, позивач звернувся до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Управлінням поліції охорони у Вінницькій області порушено порядок використання страхових коштів, оскільки нормами абзацу 4 частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" прямо передбачено, що страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на здійснення застрахованим особам страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. 

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно наявності в діях позивача порушень вимог страхового законодавства та як наслідок притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства, що регулює засади загальнообов`язкового державного соціального страхування. Порушення принципу цільового використання страхових коштів могло б мати місце лише в тому випадку, якщо б страхувальник (роботодавець) отримавши відповідні страхові кошти від Фонду, використав їх для інших цілей ніж на страхові виплати особам, за умови фактичного неотримання його працівниками таких виплат. Проте на момент проведення відповідачем планової перевірки, контролюючим органом було встановлено, що заборгованість позивача перед застрахованими особами з страхових виплат - відсутня. За таких обставин і відсутні в діях позивача порушення принципу цільового використання коштів соціального страхування, оскільки застраховані особи вчасно отримали належні їм суми страхових виплат відповідно до закону.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про правильність висновків суду першої інстанції та необґрунтованість апеляційної скарги, та просив відмовити в її задоволенні.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Визначення правових, фінансових та організаційних засад загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV).
Статтею 3 Закону № 1105-XIV визначені принципи соціального страхування, серед яких, зокрема, обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом, а також принцип відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.
У розумінні статті 5 Закону № 1105-XIV основними завданнями уповноваженого органу управління та його територіальних органів є: 1) реалізація державної політики у сферах соціального страхування; 2) здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону; 3) профілактика нещасних випадків; 4) проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів; 5) здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів.
Згідно частини 1 статті 6 Закону №1105-XIV уповноважений орган управління та його територіальні органи мають право, зокрема, перевіряти достовірність відомостей, поданих страхувальником для отримання страхових коштів, дотримання порядку використання страхувальником наданих йому страхових коштів, відмовляти у фінансуванні виплат у разі відмови або перешкоджання страхувальником проведенню перевірки, виявлення фактів подання страхувальником до уповноваженого органу управління недостовірних відомостей або порушення порядку використання страхових коштів (пункт 4); накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону (пункт 6).
Пунктами 1-4 частини 2 статті 6 Закону №1105-XIV передбачено, що уповноважений орган управління та його територіальні органи зобов`язані: забезпечувати фінансування та здійснення страхових виплат, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів; вживати заходів для раціонального використання страхових коштів; контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування.
Згідно з частиною 3 статті 8 Закону №1105-XIV достовірність зазначених у документах відомостей перевіряється уповноваженим органом управління. У разі подання недостовірних відомостей, використання роботодавцем страхових коштів з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.
Частиною 5 статті 8 Закону №1105-XIV встановлено, що роботодавець несе відповідальність за: порушення порядку використання страхових коштів, несвоєчасне або неповне їх повернення; несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; подання недостовірних відомостей про використання страхових коштів; шкоду, заподіяну застрахованим особам або уповноваженому органу управління внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 6, 8 статті 8 Закону №1105-XIV разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавець відшкодовує уповноваженому органу управління в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачує штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.
Право застосовувати фінансові санкції та накладати адміністративні штрафи від імені уповноваженого органу управління мають керівники територіальних органів уповноваженого органу управління та їх заступники.
Частиною 1 статті 26 Закону №1105-XIV встановлено, що фінансування страхувальників для надання страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам здійснюється територіальними органами уповноваженого органу управління в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України.
Підставою для фінансування страхувальників територіальними органами уповноваженого органу управління є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми страхових виплат за їх видами.
Територіальні органи уповноваженого органу управління здійснюють фінансування страхувальників протягом трьох робочих днів після надходження заяви-розрахунку, поданої в електронній або паперовій формі.
У разі якщо сума отриманих страхувальником від територіальних органів уповноваженого органу управління страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання страхових виплат, невикористані страхові кошти повертаються до територіального органу уповноваженого органу управління, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1105-XIV страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.
Страхувальник, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує та реалізує державну фінансову політику.
Кошти, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.
Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на здійснення застрахованим особам страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
Системний аналіз положень частини 2 статті 26 Закону №1105-XIV свідчить, що страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок або рахунок у казначействі, мають цільове призначення та можуть використовуватися виключно для здійснення страхових виплат застрахованим особам. Використання цих коштів на інші цілі, зокрема на погашення зобов`язань страхувальника чи сплату податків, розцінюється як порушення порядку їх використання, незалежно від умислу або фактичної шкоди.
Як встановлено судом, за наслідками проведеної документальної планової перевірки, відповідачем прийнято рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду №21 від 20.03.2025 року, яким Управління поліції охорони у Вінницькій області зобов`язано повернути 612459,32 грн., у тому числі 581 879,54 грн. за порушення пункту 1 частини 2 статті 8 та абзацу 4 частини 2 статті 26 Закону України від 23.09.1999 року №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Суд зазначає, що позивач оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №21 від 20.03.2025 року лише в частині використання страхових коштів, зарахованих на окремий поточний рахунок, для сплати сум єдиного соціального внеску (ЄСВ), нарахованого на заробітну плату працівників та грошове забезпечення військовослужбовців за період з 01.01.2017 по 31.12.2024 року.
Позивач вказує, що сплачував всі податки, включаючи єдиний соціальний внесок, для виплати страхових сум застрахованим особам, при цьому частина ЄСВ сплачувалася з власних коштів Управління, а частина - з коштів, отриманих від Фонду соціального страхування.
При цьому, на думку позивача, порушення принципу цільового використання коштів не мало місця, оскільки застраховані особи отримали належні їм виплати, і шкоди не заподіяно.
Відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 26 та частини 2 статті 34 Закону України №1105-XIV, страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, можуть використовуватися виключно для здійснення страхових виплат застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
Отже, закон встановлює імперативний порядок використання таких коштів і не ставить його дотримання у залежність від факту заподіяння шкоди, добросовісності страхувальника або фактичного отримання виплат застрахованими особами.
Системний аналіз зазначених вище норм свідчить, що цільовий характер страхових коштів має обов`язковий характер, а будь-яке відхилення від встановленого законом порядку використання є порушенням імперативної норми. Використання коштів Фонду для сплати ЄСВ або інших фінансових зобов`язань страхувальника не передбачене законодавством і є прямим порушенням принципу цільового використання страхових коштів, незалежно від того, чи були застраховані особи забезпечені виплатами.
Доводи апелянта про нібито досягнення соціальної мети або відсутність негативних наслідків не спростовують встановленого порушення, оскільки предметом спору є дотримання чітко визначеного законом порядку використання страхових коштів. Факт своєчасного отримання виплат застрахованими особами не знімає юридичної відповідальності за порушення імперативної норми.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №21 від 20.03.2025 року про повернення страхових коштів та застосування фінансових санкцій за порушення порядку їх використання.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління поліції охорони у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.