05.02.2026 Справа № 756/255/26
Справа № 756/255/26
Провадження № 1-кп/756/1062/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 лютого 2026 року Оболонський районний суд міста Києва 
в складі: головуючого -  судді ОСОБА_1 ,
при секретарі     ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора   ОСОБА_3 ,
обвинуваченого    ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 20.01.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді апробаційного нагляду строком на 1 рік;
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
у с т а н о в и в:
Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , будучи засудженим 20.01.2025 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено, без мети збуту, у невстановлений час, але не пізніше 24.09.2025 року, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме у «Виноградарському лісі», що розташований за адресою: місто Київ, вулиця Косенка, 111, на ґрунтовій поверхні, виявив прозорий пакет виготовлений із полімерного матеріалу із пазовим замком із вмістом психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін та поклав його до лівої кишені спортивних штанів, в які на той час був одягнутий, тим самим незаконно придбав та почав зберігати вищевказану психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, для власного вживання без мети збуту.
У подальшому 24.09.2025 близько 14 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, що поблизу будинку № 50-Б по вулиці Вишгородській у місті Києві, був зупинений працівниками поліції та за результатами слідчих дій, у останнього виявлено та вилучено прозорий пакет виготовлений із полімерного матеріалу із пазовим замком із вмістом психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміном, масою 0,530 грама, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.
Згідно висновку експерта від 03.10.2025 № СЕ-19/111-25/60702-НЗПРАП у наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса амфетаміну в речовині складає 0,530 грама, що відповідно до Таблиці № 2 Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць, невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться в незаконному обігу» становить більш ніж невеликий розмір.
Амфетамін згідно зі Списком №2 «психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці ІІ «Переліку наркотичний засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав, щиро покаявся, підтвердив фактичні обставини справи, зокрема показав, що 24.09.2025 у «Виноградарському лісі», що розташований за адресою: місто Київ, вулиця Косенка, 111 на землі побачив прозорий пакет із вмістом психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін та поклав його до кишені спортивних штанів, почавши його зберігати для власного вживання без мети збуту.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.
Дії ОСОБА_4 , що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за ст. 309 КК України, кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 309 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставину, яка пом`якшує покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально посередньо, під час проходження військової служби самовільно залишив військову частину, раніше судимий.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах статті, що йому інкримінується, тому, що, за встановлених обставин, цей вид та межі покарання є достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, але з урахуванням обставин справи та особи винного, стану його здоров`я, щирого каяття, мотивів та способу вчинення злочину, відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, однак в умовах контролю за його поведінкою, тому вважає за доцільне призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Отже, суд вважає, що у цій справі визначене покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (постанова ВС від 10.10.2020 року в справі № 161/7253/18), що власне і має місце, в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення при застосуванні в тому числі норм ст. 75, 76 КК.
У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, в цій ситуації, в ключі характеристик особи, вчинюваного злочину, поведінки після, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, сприймалося б як жорстоке поводження.
При цьому, оскільки ОСОБА_4 вчинив новий злочин після постановлення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 20.01.2025, яким призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 рік, який відраховується з моменту постановки на облік, а саме з 31.03.2025, то відповідно до ст. 71, 72 КК України покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків підлягає визначенню шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за цим вироком.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК, а питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням приписів Глави 8 КПК.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України  ОСОБА_4  за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 20.01.2025 року, й остаточно визначити  ОСОБА_4  покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) днів.
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_4  звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_4  періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а в разі повернення на військову службу періодично з`являтися для реєстрації до командира (начальника) військової частини (органів військового управління, військових навчальних закладів, установ, організацій) за місцем проходження військової служби, повідомляти командира (начальника) військової частини (органів військового управління, військових навчальних закладів, установ, організацій) за місцем проходження військової служби про зміну місця проживання.
Стягнути із  ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. (оплата здійснюється на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби України, код доходів 24060300 «Інші надходження», МФО 899998).
Речовий доказ по справі, а саме: психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,530 г., який зберігається в Оболонському УП ГУ НП у м. Києві за квитанцією № 222271 - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.
Суддя