Справа № 675/102/26 
Провадження №  3/675/65/2026  

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2026 року м. Ізяслав
Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Пашкевич Р. В., вивчивши адміністративні матеріали, що надійшли які надійшли з відділу поліцейської діяльності №2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 та проживаючої в АДРЕСА_2 , громадянку України, українку, паспорт № НОМЕР_1 , орган, що видав - 6831, працюючою укладальником - пакувальником картону ТОВ «Зелений парк»,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 138902 від 27.01.2026 року встановлено, що 09.01.2026 року близько 02 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , а саме: висловлювався в його сторону нецензурною лайкою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та провокувала його на бійку, внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні, пояснила, що між нею та її співмешканцем ОСОБА_2 дійсно відбувся конфлікт, під час якого вона виражалась до співмешканця нецензурною лайкою, проте подробиць даного конфлікту вона не пам`ятає.
Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні, також підтвердив, що між ним та його співмешканкою ОСОБА_1 відбувся конфлікт, а не домашнє насильство психологічного характеру, оскільки йому не завдано шкоди його психічному здоров`ю. 
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Згідно положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення.
При цьому, як зазначено в частині 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Частина перша статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Вважаю, що докази, які містяться в матеріалах справи при розгляді в суді справи про адміністративне правопорушення, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В ході розгляду справи не встановлено обставин та не підтверджено належними та допустимими доказами, які б свідчили про умисні дії ОСОБА_1 направлені на здійснення психологічного насильства щодо ОСОБА_2 шляхом словесних образ, якими вона навмисно спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та могла завдати або завдала шкоди психологічному чи психічному здоров`ю співмешканця.
Пояснень свідків або фото чи відео фіксації правопорушення також надано не було.
Інших доказів на спростування або підтвердження показів ОСОБА_1 до матеріалів адміністративного провадження не долучено.
Вказані факти та обставини викликають сумнів в правомірності складеного протоколу.
Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Звернення до різних органів державної влади, зокрема правоохоронних, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факт вчинення домашнього насильства.
Крім того, лише одні письмові пояснення ОСОБА_2 про наявність конфлікту із ОСОБА_1 не можуть свідчити про застосування до нього домашнього насильства зі сторони його співмешканки. Будь-яких доказів, того, що внаслідок вказаного конфлікту потерпілий зазнав психічної шкоди, матеріали справи не містять.
Таким чином, в межах пред`явленого обвинувачення вбачається, що між ними виник конфлікт.
Проте, конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства, конфлікт не є домашнім насильством.
Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доки її вину не доведено згідно з законом.
Разом з тим, зібраними у справі доказами не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
З огляду на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, яка передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, суд не може в ході розгляду даної справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.
Суддя, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові матеріали справи, пояснення, дані в судовому засіданні, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУПАП, оскільки між нею та її співмешканцем 09.01.2026 року мав місце конфлікт (побутова сварка).
Враховуючи, що на час розгляду справи доказів наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 суду не надано, то провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 173-2, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ізяславський районний суд

Суддя Р. В. Пашкевич