Справа № 362/9567/25 
Провадження № 1-кп/362/383/26 

ВИРОК
Іменем України

13.01.2026 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 12025111140000779 від 18.11.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бровари Київської області, українка, громадянка України, неодружена, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , жителька АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
встановив:
21.09.2025 (більш точний час не встановлено) ОСОБА_4 перебувала на території «Колгоспного ринку», який розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул.. Володимирська, 52, та отримала він невстановленої особи банківську картку АТ КБ «Приваьбанк» № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 . Надалі ОСОБА_4 , будучи обізнаною в тому, що банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , не належить невстановленій особі, відвідала магазини, а саме «Бджілка», який розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Володимирська, 55А; «Топчик», який розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Володимирська, 55Б; «Тютюн та горілочка», який розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Володимирська, 39; магазин «Аврора», який розташований за адресою: Київська область. Обухівський район, м. Васильків, вул. Володимирська, 58, а також ломбард «ТЕХНО-ПАРК», який розташований за адресою: Київська область. Обухівський район, м. Васильків, вул. Соборна, 58А, де в період часу з 20:08 год. 25.09.2025 по 20:25 год. 06.10.2025, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (PIN-код), встановлений на банківське картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операції з її використанням, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, за допомогою банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 шляхом безконтактного розрахунку через POS-термінал, придбала продукти харчування та продовольчі товари, тим самим таємно викрала з банківського рахунку потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 24 187 гривні 02 копійки, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала останній майнової шкоди на вище зазначену суму 
ОСОБА_4 при її допиті у судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Вона повністю погодилася з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті щодо місця, часу, способу і викраденого. Щиро розкаялась, просила суд суворо не карати.
Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.
Потерпіла у судове засідання не прибула, скерувала до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі. Завдана шкода відшкодована, скарг матеріального та морального характеру не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду. 
Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій. 
Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Допитавши обвинувачену ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченої, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, її дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.
Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, водночас суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та/або у лікаря-психіатра не перебуває, виключно з позитивними характеристиками за місцем проживання, раніше не судима.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, суд не вбачає.
Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, наявності обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, особи винної, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. 
Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні. 
Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2025 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 30.01.2026 включно. Враховуючи позицію прокурора щодо відсутності підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд дійшов висновку про можливість скасування цього запобіжного заходу. 
Цивільний позов не заявлявся. 
Речові докази та процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Скасувати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що обраний ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2025 (справа № 362/9567/25).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1