ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10898/25 Справа № 199/7936/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16 грудня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент Банк», 
на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніправід 08 вересня 2025 року,-
В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
09.06.2025 року АТ«Акцент Банк» звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В якому, просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101729850553119 від 25.10.2024 року у сумі 140813,88 гривень, та судові витрати у сумі 2422,40 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 08 вересня 2025 року позов Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101729850553119 від 25.10.2024 року у сумі 98000,00 грн., що складає заборгованість за кредитом, а також 1685,87 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 99685 (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень 87 копійок.
В іншій частині позову, відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
10.10.2025 року від Акціонерного товариства «Акцент Банк»  надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 08 вересня 2025 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що договір підписано боржником за допомогою електронного підпису. Свою згоду на використання електронного підпису відповідач надав у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в А-Банку.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.44-45).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

25.10.2024 року ОСОБА_1 уклав із АТ «Акцент Банк» кредитний договір №АВН0СТ155101729850553119, щодо надання йому кредиту в розмірі 100000.00 грн.
У порушення умов кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого станом на 06.06.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 140813,88 гривень, із яких: заборгованість за кредитом – 98000,00 грн.; заборгованість за відсотками – 37049,60 грн.; заборгованість за пенею – 5764,28 грн.
В Анкеті-заяві позичальника від 25.10.2024 року відсоткова ставка не зазначена.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема: заборгованість за відсотками – 37049,60 грн.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, посилається на Витяг із Тарифів та Витяг із Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у теперішній час АТ Акцент-Банк, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-Анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, у теперішній час АТ Акцент-Банк, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та штрафу, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим А-Банк, у теперішній час АТ Акцент-Банк, в період - з часу виникнення спірних правовідносин, до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у теперішній час АТ Акцент-Банк, у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг в А-Банку, у теперішній час АТ Акцент-Банк, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафу, надані Банком Витяг із Тарифів та Витяг із Умов та Правил банківських послуг в А-Банку, у теперішній час АТ Акцент-Банк, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
На підставі наведеного вище суд приходить висновку про те, що Умови та Правила банківських послуг в А-Банку, у теперішній час АТ Акцент-Банк, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.10.2024 року, шляхом підписання Анкети-Заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.
Суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом та штрафу недоведеними із підстав недотримання позивачем вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.
Щодо вимоги АТ «Акцент Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею суд виходить з наступного.
Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин відповідач ОСОБА_1 звільнений від обов`язку сплати пені у період із 24 лютого 2022 року до тридцятого дня після скасування/припинення дії воєнного стану на території України.
На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд першої інстанції вважає, що відповідно до заявлених позовних вимог та розрахунку розміру заборгованості з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 98000,00 грн.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Доводи апеляційної скарги спростовуються тим, що в Анкеті-заяві від 25.10.2024 року відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафу.

Крім того, надані Банком Витяг із Тарифів та Витяг із Умов та Правил банківських послуг в А-Банку, у теперішній час АТ Акцент-Банк, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніправід 08 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення виготовлено 16.12.2025 року.

       Судді: