ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7397/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Прудивус О.В.) в адміністративній справі №280/7397/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, третя особа: Головне управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

ВСТАНОВИВ:
07.08.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просить:
– визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми “С” від 23.02.2024 № 00022700709, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем “Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” у розмірі 896951,00грн.;
– визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми “ПС” від 23.02.2024 № 00022710709, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем “Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” у розмірі 1020,00грн.
Позивні вимоги обґрунтовані незгодою з податковими повідомленнями-рішеннями: форми “С” від 23.02.2024 № 00022700709, яким до нього застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем “Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” у розмірі 896951,00 грн., та форми “ПС” від 23.02.2024 № 00022710709, яким до нього застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем “Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” у розмірі 1020,00 грн. Так перевірка проведена з порушенням норм законодавства, оскільки наказ про призначення перевірки та направлення не були вручені позивачу. Крім того, підприємницька діяльність здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім позивача за даною адресою розміщені інші суб`єкти господарської діяльності. Під час проведення фактичної перевірки позивач був відсутнім на місці такої перевірки, товарно-матеріальних цінностей, що належали б йому на такому місці 04.02.2024 після 12:00 не було. Позивач також зазначає, що згідно з актом перевірки від 04.02.2024 № 8450/26/15/07/3636701716 вона здійснювалась в присутності продавця Вадима. При цьому, найманих працівників у позивача немає, а відповідач не пересвідчився, що Вадим є працівником позивача. Таким чином, фактична перевірка була розпочата без позивача, а отже, йому не було пред`явлено направлення на перевірку, копію наказу про проведення фактичної перевірки, службові посвідчення співробітників контролюючого органу. Отже, як стверджує позивач, він був фізично позбавлений можливості надати документи для перевірки. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року позов задоволений.
Відповідачем на вказане рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що особа, яка проводила розрахункову операцію від отримання копії наказу та ознайомлення з направленнями і посвідченнями посадових осіб ГУ ДПС у місті Києві відмовилась, про що складено акт від 04.02.2024 №728/26-15-07-07-00-17. (міститься в додатках до акту перевірки). Перевіркою встановлені порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, ( Закон №265). Виявлені порушення під час перевірки зафіксовані актом перевірки, доказами, що долучені до такого акту. В ході перевірки встановлено, що особою, яка фактично здійснювала розрахункові операції через ПРРО, зареєстрований на ФОП ОСОБА_1 , виданий чек, що лише імітує справжній, а саме: чек не містить обов`язкові реквізити - номер фіскального чека, тобто розрахункова операція проведена без застосування ПРРО/РРО та без видачі належного розрахункового документу. Номер фіскального чеку відсутній у базі ДПС СОД РРО. Під час перевірки у встановлений у запиті термін (навіть під час всього терміну перевірки) не було надано документи, що зазначені у письмовій вимозі перевіряючих. Фактичною перевіркою встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів (ТМЦ) за місцем їх реалізації (місцем здійснення господарської діяльності суб`єктом господарювання) на загальну суму 715 835, 00 грн, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР.
Учасники справи не скористалися правим подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 28.11.2023. До основного виду діяльності позивача за КВЕД-2010 належить роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (т.1, а.с.85).
01.02.2024 третьою особою був виданий Наказ № 627-н “Про проведення фактичних перевірок”, яким було вирішено провести фактичні перевірки платників податків/об`єктів, зазначених у додатках 1-120, зокрема, позивача з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками, дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (т.1, а.с.114). 
04.02.2024 третьою особою було проведено фактичну перевірку позивача, за результатами якої був складений Акт фактичної перевірки від 05.02.2024 № 8450/26/15/07/3636701716 (т.1, а.с.91-94).
Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (далі – Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР), ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України (далі – ПК України), ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України (т.1. а.с.94). 
На підставі Акту перевірки відповідачем були прийняті податкове повідомлення-рішення форми “С” від 23.02.2024 № 00022700709, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем “Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” у розмірі 896 951,00 грн. (т.1. а.с.86) та податкове повідомлення-рішення форми “ПС” від 23.02.2024 № 00022710709, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем “Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” у розмірі 1 020,00 грн. (т.1. а.с.88-89).
Позивач не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено вчинення позивачем встановлені перевіркою порушення норм податкового законодавства.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Щодо підстав визначених у наказі про проведення перевірки, невручення позивачу наказу про призначення перевірки та направлення під час проведення.
Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: (п.80.2.3.) письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Приписи ст. 80 ПК України передбачають окремі вимоги та різні підстави для проведення фактичних перевірок з різних питань, а саме: щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, а також дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Таким чином, фактичні перевірки можуть проводитися як з окремого питання, яке віднесено до кола питань, що є предметом даного виду перевірок, так і комплексно з усіх питань, визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, але за обов`язкової наявності підстав, вказаних у підпунктах пункті 80.2 статті 80 ПК України.
Як свідчать фактичні обставини справи, у наказі №627-п від 01.02.2024 як на підставу для проведення фактичної перевірки міститься посилання на підпункт 80.2.2 пункту 8.2 статті 80 ПК України.
Тож, оскільки в наказі вказано, що підставою для призначення фактичної перевірки з питань дотримання норм законодавства, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі обіг товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) є підпункти 80.2.2, 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а додатками до наказу є доповідна записка та додаток, а у витязі до наказу відносно позивача чітко вказано підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80ПК України, доводи позивача про недотримання контролюючим органом вимог ПК України, які пред`являються до наказу про проведення фактичної перевірки, є помилковими та не створюють наслідки у вигляді визнання перевірки в цілому проведеною з істотним порушенням норм ПК України.
Стосовно доводів позивача про відсутність його під час проведення фактичної перевірки, невручення йому копії наказу та направлення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 80.5 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Враховуючи вищезазначені норми, контролюючий орган має право приступити до проведення фактичної перевірки за умови пред`явлення визначених у ст. 81 ПК України документів платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції).
Як свідчать встановлені обставини справи, при виході на фактичну перевірку господарської одиниці ФОП ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Олександра Мишуги, 4 була проведена контрольна розрахункова операція, після якої посадовими особами контролюючого органу були пред`явлені службові посвідчення та направлення на перевірки від 02.02.2024 №2836/26-15-07-07-01 та №2837/26-15-07-07-01 особі, яка фактично здійснила розрахункову операцію, який представився Вадимом (відмовився надати документи для ідентифікації). Особа, що здійснювала розрахункову операцію, відмовилася від підписання направлень та отримання наказу на проведення перевірки.
Оскільки податковий орган, у відповідності до приписів ст. 81 ПК України, пред`явив визначені у ст. 81 ПК України документи особі, яка фактично проводила розрахункові операції, доводи позивача про неврученння йому наказу, направлення перед початком проведення фактичної перевірки є безпідставними.
Колегія суддів також відхиляє доводи скаржника про відсутність доказів про те, що саме позивач здійснює діяльність за адресою де була здійснена перевірка, враховуючи зокрема і фіскальний номер ПРРО на чеку виданого при контрольній закупці. Також є безпідставними доводи позивача про те, що продавець Вадим не є його уповноваженим представником. Так приписи ст. 81 ПК України визначають, що контролюючий орган має право приступити до проведення фактичної перевірки за умови пред`явлення визначених у ст. 81 ПК України документів або платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику) або особам, які фактично проводять розрахункові операції. Саме особа яка здійснювала розрахункові операції за місцем проведення фактичної перевірки, відмовилась від вчинення дій щодо ознайомлення з направленнями та отриманням наказу, запиту і підпису матеріалів перевірки.
Отже доводи позивача про наявність процедурних порушень під час проведення фактичної перевірки є помилковими.
Стосовно оскарження податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
04.02.2024 третьою особою було проведено фактичну перевірку позивача, за результатами якої був складений Акт фактичної перевірки від 05.02.2024 № 8450/26/15/07/3636701716 (т.1, а.с.91-94).
Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства:
– п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР, а саме проведення розрахункових операцій з продажу товарів на загальну суму 1799, грн. без застосування РРО та/або ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків); 
– п. 12 ч. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР, а саме ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації; 
– ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (т.1. а.с.90). 
Згідно із пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону №265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Положенням № 13 (з урахуванням змін, внесених Наказом Мінфіну № 306 від 18 червня 2020 року) визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.
Відповідно до п. 1 с. 1 т. 17 Закону №265, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Враховуючи зазначену норму, п. 1 ст.17 Закону №265 встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа.
Як свідчать встановлені обставини справи, перед початком проведення фактичної перевірки, працівники контролюючого органу здійснили проведення контрольної розрахункової операції. При купівлі навушників JBL Wave Flex Blue на суму 1799,00 грн. Готівкові кошти в сумі 1799,00 грн за товар від працівника ГУ ДПС у місті Києві отримано продавцем. При проведенні розрахункової операції видано розрахунковий документ без номера з такими реквізитами: ФОП ОСОБА_1 ТТ Піраміда М. Київ, Дарницький район, вулиця Олександра Мишуги, 4, АДРЕСА_2 1799,00 грн 04.02.2024 13-26-12 онлайн QR-код фіскальний номер ПРРО 4000760957. (а.с. 25 Т2 на звороті)
Проте наданий фіскальний чек лише імітує справжній, а саме: чек не містить обов`язкові реквізити такі як номер фіскального чека, тобто розрахункова операція проведена без застосування ПРРО/РРО та без видачі відповідного розрахункового документу та його електронна копія не передана до ДПС України (при намаганні зчитати QR-код, інформація про розрахункову операцію відсутня в системі).
При цьому, позивач не надав суду належного та допустимого доказу на спростування висновків податкового органу. А відтак, відповідачем доведено факт виявленого порушення, тоді як позивачем не спростовано факту недотримання вимог чинного законодавства при здійсненні розрахункових операцій.
Отже висновки суду про видачу позивачем фіскального чеку у відповідності до норм законодавства є помилковими.
Щодо ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.
Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону №265, передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Отже, п.12 ст.3 Закону №265, зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в другому абзаці цієї норми осіб) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому, до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Згідно зі статтею 20 зазначеного Закону, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Не надання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265.
Ці висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що міститься у постанові від 16.05.2024 у справі №280/176/23, постанові від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22.
Пункт 1 розділу ІІ Порядку №496 (Порядок ведення товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2021 №496) передбачає, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Як свідчать обставини справи, під час фактичної перевірки в місці продажу магазин «YABLUKA» ТРЦ «Пірамида» за адресою: м.Київ, вул. Мишуги, 4,, в якому здійснює діяльність позивач, здійснено опис залишків товарів, які знаходяться в реалізації, на загальну суму 895152,00 грн (а.с.27 Т2).
У контексті наведеного, у порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, на товари (згідно із додатком до акта фактичної перевірки Опис (перелік) товарних запасів, що на момент перевірки знаходилися у магазині) на місці здійснення розрахунків, у позивача відсутні документи, які підтверджують облік та походження товарів на загальну суму 895152,00грн. Водночас, під час перевірки платником податків документи, що стосуються предмета перевірки або пов`язані з ним не були надані. Ці документи не надавалися і під час адміністративного оскарження спірних рішень до ДПС України. не надані вони і суду.
З огляду на це, зафіксоване та не спростоване доказами не надання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, що є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР. 
Позовні вимоги в цій частині є недоведеними та не підлягають задоволенню.
Щодо податкового повідомлення-рішення ПС від 23.02.2024 №00022710709 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 1020,00 грн за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України, а саме не надання посадовим особам органів ДПС документів, що належать або пов`язані із предметом перевірки; 
Так п. 44.1 ст. 44 ПК України, визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Статтею 2 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Колегія суддів зазначає, що матеріали фактичної перевірки містять вимоги про надання первинних документів, що містяться у запиті про надання документів, від підпису в якому особа, що здійснювала розрахункові операції, відмовилась. Вказані у запиті документи контролюючому органу до перевірки не надано.
Оскільки документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, на запит контролюючого органу позивачем під час перевірки надано не було, що є порушенням п. 85.2 ст.85 ПК України, відповідачем правомірно застосовано до відповідача санкції згідно п.121.1 ст. 121 ПК України.
З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржених позивачем податкових повідомлень рішень, тому підстави для їх скасування, як і для задоволення позовних вимог, відсутні.
Оскільки доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні її позовних вимог.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року в адміністративній справі №280/7397/24 – скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.
У задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 14 січня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак