ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 990/297/25
провадження № 11-294заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Губської О. А., 
судді Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Дашутіна І. В., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 2 липня 2025 року у справі № 990/297/25 (судді Шишов О. О., Білоус О. В., Блажівська Н. Є., Желтобрюх І. Л., Яковенко М. М.) за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.            ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), у якому просив:
-                  скасувати ухвалу Першої Дисциплінарної палати ВРП від 26 травня 2025 року «Про відмову у відкритті дисциплінарних справ»;
-                  направити на повторний розгляд скаргу ОСОБА_1 від 29 квітня 2025 року на дії судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Шляхтицького Олександра Ілліча.
2.           На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що звернувся до ВРП зі скаргою на дії судді Шляхтицького О. І. Перша Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 26 травня 2025 року відмовила у відкритті дисциплінарної справи за його скаргою, мотивуючи це тим, що вона зводиться до незгоди із судовим рішенням.
3.           Однак позивач стверджує, що його скарга не зводиться до незгоди з судовим рішенням, а містить чітко сформульовані обґрунтування та підстави, за якими, на його думку, суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження. Ці обґрунтування викладені у скарзі від 29 квітня 2025 року.
4.           Позивач також уважає, що в діях судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Шляхтицького О. І. наявні такі порушення: незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду; незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору; порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Короткий зміст рішення суду, яке оскаржується
5.           Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 2 липня 2025 року відмовив у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ВРП про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
6.           Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що згідно із положеннями Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) рішення про відмову у відкритті дисциплінарної справи ухвалюється Дисциплінарною палатою та оскарженню не підлягає. Позивач заявив вимогу про скасування у судовому порядку рішення Дисциплінарної палати ВРП, оскарження якого в суді, зокрема й адміністративному, законом не передбачене, що унеможливлює розгляд такої справи судом.
Короткий зміст та обґрунтування апеляційної скарги
7.           Позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 2 липня 2025 року, у якій просить скасувати зазначене судове рішення.
8.           Також в апеляційній скарзі позивач просить розглянути його скаргу від 29 квітня 2025 року на дії судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Шляхтицького О. І.
9.           Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач, який має право на захист своїх прав, надає скаргу та вказує на допущені порушення під час розгляду справи № 420/10191/23, які на його думку, мають ознаки підстав дисциплінарної відповідальності судді. Суддя П`ятого апеляційного адміністративного суду Шляхтицький О. І. під час розгляду вказаної справи допустив порушення, які, на думку позивача мають ознаки підстав дисциплінарної відповідальності судді.
10.        У відповіді на відзив на апеляційну скаргу позивач висловив незгоду з доводами ВРП та вказав, зокрема, на те, що наведена позиція формує враження зацікавленості відповідача у повному та всебічному з`ясуванні обставин поданої скарги, а ряд питань залишаються невідомими. 
Позиція інших учасників справи щодо апеляційної скарги
11.        Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому не погодився з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, а тому просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржувана ухвала Першої Дисциплінарної палати ВРП не може бути самостійним предметом судового розгляду.
Рух апеляційної скарги
12.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 28 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 2 липня 2025 року залишила без руху,ухвалою від 18 вересня 2025 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 1 жовтня 2025 року призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) за наявними у справі матеріалами.
Позиція Великої Палати Верховного Суду
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
13.        Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
14.        Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
15.        Пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
16.        Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина перша статті 5 КАС України).
17.        На підставі пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
18.        Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Рахункової палати, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів ВРП, щодо питань обрання (призначення) на посади членів ВРП, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
19.        Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, ВРП визначені статтею 266 КАС України, правила якої поширюються на розгляд адміністративних справ щодо, зокрема, законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (пункт 2); законності актів ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (пункт 3); законності рішень ВРП, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат (пункт 4).
20.        Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати ВРП (частина друга статті 42 Закону № 1798-VIII).
21.        Частиною третьою статті 42 Закону № 1798-VIII передбачено, що дисциплінарне провадження включає:
1)                попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи;
2)                підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності;
3)                розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.
22.        Відповідно до частини четвертої статті 35 Закону № 1798-VIII рішення Дисциплінарної палати ВРП може бути оскаржено до ВРП.
23.        Водночас положеннями частини другої статті 45 Закону № 1798-VIII визначено, що рішення про відмову у відкритті дисциплінарної справи ухвалюється Дисциплінарною палатою та оскарженню не підлягає.
24.        Аналіз наведених правових норм свідчить, що чинним законодавством не передбачено можливості оскаржити рішення Дисциплінарної палати ВРП (дисциплінарного органу в системі правосуддя) про відмову у відкритті дисциплінарної справи, зокрема, до суду.
25.        Натомість ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування ухвали Першої Дисциплінарної палати ВРП від 26 травня 2025 року «Про відмову у відкритті дисциплінарних справ» стосовно судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Шляхтицького О. І . 
26.        Тобто позивач оскаржує рішення Дисциплінарної палати ВРП про відмову у відкритті дисциплінарної справи, що не підлягає оскарженню. Ця ухвала Першої Дисциплінарної палати ВРП не є рішенням ВРП, ухваленим за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, як того вимагають норми частини сьомої статті 266 КАС України, яке підлягає оскарженню.
27.        Отже, покладена в основу позовних вимог у цій справі незгода позивача з ухвалою Дисциплінарної палати, якою відмовлено у відкритті дисциплінарної справи, не створює для останнього можливості її перегляду в судовому порядку, в тому числі, обставин покладених в основу її змісту, в силу імперативної законодавчої заборони на таке оскарження.
28.        Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в подібних процесуальних правовідносинах у постановах від 18 листопада 2021 року у справі № 9901/302/21, від 13 травня 2021 року у справі № 9901/378/20, від 27 лютого 2025 року у справі № 990/409/24, від 16 жовтня 2025 року у справі № 990/272/25, так само виснувавши, що ухвала Дисциплінарної палати ВРП про відмову у відкритті дисциплінарної справи не може бути самостійним предметом судового розгляду.
29.        З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.
30.        Окремо в контексті покликань апеляційної скарги Велика Палата Верховного Суду звертає увагу позивача на те, що відповідно до положень чинного законодавства повноваженнями щодо розгляду скарг стосовно дисциплінарного проступку судді наділена виключно ВРП.
31.        У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейського суду з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).
32.        Частиною другою статті 124 Конституції України установлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
33.        У контексті цих конституційних норм поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підпадають не лише під юрисдикцію адміністративних судів, а й узагалі не підлягають судовому розгляду.
34.        Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується із судом першої інстанції про те, що спір, щодо розв`язання якого звернувся позивач, не може розглядатися судами, а тому не можна роз`яснити, до юрисдикції якого суду належить його вирішення.
35.        Доводи позивача в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновку суду першої інстанції та не дають підстав для оцінки ухвали Касаційного адміністративного суду від 2 липня 2025 року як незаконної та/або необґрунтованої.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
36.        Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
37.        Згідно з положеннями статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
38.        Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, адже оскаржувану ухвалу суд першої інстанції постановив з дотриманням норм матеріального та процесуального права, викладені в апеляційній скарзі твердження позивача не спростовують правильності висновків суду.
Керуючись статтями 243, 266, 315, 316, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 2 липня 2025 року у справі № 990/297/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                         О. А. Губська 
       Судді:	  О. О. Банасько   О. В. Білоконь   О. Л. Булейко   І. А. Воробйова   І. В. Дашутін   А. А. Ємець   Л. Ю. Кишакевич   В. В. Король   О. В. Кривенда   М. В. Мазур        		С. Ю. Мартєв К. М. Пільков С. О. Погрібний Н. С. Стефанів Т. Г. Стрелець І. В. Ткач О. С. Ткачук В. Ю. Уркевич Н. В. Шевцова