Справа № 347/1243/25 
Провадження № 22-ц/4808/99/26 
Головуючий у 1 інстанції ДРАЧ Д. С. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 року м. Івано-Франківськ 
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є., 
за участю секретаря – Гудяк Х.М.
учасники справи
заявник - ОСОБА_1 
заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду 
справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 
на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2025 року, ухвалене в складі судді Драч Д.С., 
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и в:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, в обґрунтування якої зазначив, що йому 31.01.2025 року встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання.
30.01.2025 року Косівським ДПІ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області його зареєстровано в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Раніше він не був зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та йому не був присвоєний номер облікової картки платника податків. 
В зв`язку з тим, що 31.01.2025 року йому було встановлено 3 групу інвалідності, то виникла необхідність у зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності. 
Рішенням №092250007814 від 07.05.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заявнику відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності.
В рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 2006 по 2025 роки, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування реєстраційний номер облікової картки платника податків ( НОМЕР_2 , без номера) не відповідає реєстраційному номеру облікової картки платника податків ( НОМЕР_1 ) долученому до заяви про призначення пенсії.
До заяви про призначення пенсії по інвалідності ним було долучено Індивідуальні відомості про застраховану особу на його, ОСОБА_1 , прізвище номер облікової картки застрахованої особи: НОМЕР_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , серія та номер паспорта відомості відсутні, за період роботи з 2006 по 2011 (включно) роки та Індивідуальні відомості про застраховану особу на його, ОСОБА_1 , прізвище номер облікової картки застрахованої особи: НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: відомості відсутні, серія та номер паспорта: НОМЕР_5 , за період роботи з 2013 по 2025 (включно) роки.
Заявник посилається на те, що Індивідуальні відомості про застраховану особу містять його відомості. 
В Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, виданого на його прізвище, номер облікової картки застрахованої особи: НОМЕР_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , серія та номер паспорта: відсутні, зазначено період його роботи з 2006 по 2011 роки ( включно). 
Довідкою №96 виданою 23.05.2025 р. Смоднянським старостинським округом Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області підтверджується, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків-відсутній, паспорт: серія НОМЕР_5 , виданий Косівським РВ УМВС України від 31.01.2001року є одна і та ж сама особа. 
В індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування виданого на його прізвище, номер облікової картки застрахованої особи: НОМЕР_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків: відсутній, серія та номер паспорта: НОМЕР_5 , зазначено період його роботи з 2013 р. по 2025 р. (по даний час).
Зазначив, що встановлення факту належності йому Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування видане на його ім`я, номер облікового картки застрахованої особи: НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відомості відсутні, серія та номер паспорта: НОМЕР_5 за період роботи з 2013 по 2025 р.р. (включно) та Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування видане на його ім`я, номер облікової картки застрахованої особи: НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , серія та номер паспорта: відомості відсутні, за період роботи з 2006 по 2011 р.р. (включно), необхідне для пред`явлення до Пенсійного фонду України для нарахування пенсії по інвалідності.
Просив суд встановити належність йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування видане на його, ОСОБА_1 прізвище, номер облікового картки застрахованої особи: НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відомості відсутні, серія та номер паспорта: НОМЕР_5 за період роботи з 2013 по 2025 р.р. (включно) та Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування видане на його, ОСОБА_1 , прізвище, номер облікової картки застрахованої особи: НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , серія та номер паспорта: відомості відсутні, за період роботи з 2006 по 2011 р.р. (включно).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію по інвалідності з часу встановлення ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 3 групи інвалідності, а саме з 31.01.2025 року, та провести виплату пенсії по інвалідності в період з 31.01.2025 року по даний час.

В серпні 2025 року заявником було подано заяву про залишення без розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення в частині вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію по інвалідності.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту задоволено частково.
Встановлено належність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 : Індивідуальних відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування на ім`я ОСОБА_1 , номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні, серія та номер паспорта НОМЕР_6 за періоди роботи з 2013 по 2025 р.р. включно; Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ім`я ОСОБА_1 , номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , серія та номер паспорта відомості відсутні, за період роботи з 2006 по 2011 р.р. включно.
Заяву в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію по інвалідності з часу встановлення ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 3 групи інвалідності залишено без розгляду. 

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, просить рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності Індивідуальних відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування на ім`я ОСОБА_1 , номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні, серія та номер паспорта НОМЕР_6 за періоди роботи з 2013 по 2025 р.р. включно; Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ім`я ОСОБА_1 , номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , серія та номер паспорта відомості відсутні, за період роботи з 2006 по 2011 р.р. включно, відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. 
В зв`язку із призначенням пенсій за принципом екстериторіальності та єдиної черги завдань, заява ОСОБА_1 про призначення пенсії розглядалася на етапі призначення спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 092250007814 від 07.05.2025 року. Рішення про відмову було мотивоване тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди роботи з 2006 по 2025 роки, оскільки в реєстрі застрахованих осіб ДРЗДСС реєстраційний номер облікової картки платника податків ( НОМЕР_2 , без номера) не відповідає реєстраційному номеру облікової картки платника податків ( НОМЕР_1 ) долученому до заяви про призначення пенсії.
Скаржник зазначив, що пунктом 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ 25.11.№ 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, передбачено перелік документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії за віком на умовах Закону 1058.
Згідно пункту 2.27 Порядку 22-1 для підтвердження відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків, приймаються: паспорт громадянина України або свідоцтво про народження, до яких внесено інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків; документ, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер). 
Особа може пред`явити копію документа, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, у тому числі і в електронній формі. Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Згідно підпункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом. Питання порядку організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб визначено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 № 10-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562.
Зазначив, що внесення зміни до реєстру застрахованих осіб щодо заявника органом Пенсійного фонду України можливо за наявності такого зобов`язання для органу Пенсійного фонду.
Зобов`язання вчинити певні дії органом ПФУ можливе у разі розгляду справи в порядку норм адміністративного судочинства України та прийняття судом рішення про зобов`язання Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області вчинити певні дії. 
Встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо відмови у її призначенні підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. 
Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена особою до адміністративного суду.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено заявнику право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_1 отримано 06 грудня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що метою встановлення факту є зарахування заявнику страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності. Належність заявнику його стажу роботи у спірний період підтверджується належними і допустимими доказами, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. 

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування за період роботи з 2013 по 2025 р.р. (включно) та Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період роботи з 2006 по 2011 р.р. (включно). 
Відповідно до частини першої статті 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним.
Так, згідно з частиною другою наведеної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
За змістом п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.
У заяві ОСОБА_1 зазначив, що встановлення факту належності Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування за період роботи з 2013 по 2025 р.р. (включно) та Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період роботи з 2006 по 2011 р.р необхідно йому для пред`явлення до Пенсійного фонду України для призначення пенсії по інвалідності.
Судом встановлено, що з 31.01.2025 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Рішенням №092250007814 від 07.05.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку з не зарахуванням страхового стажу періоду роботи з 2006 по 2025 роки, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування реєстраційний номер облікової картки платника податків ( НОМЕР_2 , без номера) не відповідає реєстраційному номеру облікової картки платника податків ( НОМЕР_1 ) долученому до заяви про призначення пенсії.
Зі змісту копії листа №0900-0212-8/24953 від 09.05.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вбачається, що 30.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про призначення пенсії по інвалідності, вказаним листом його повідомлено, що в результаті розгляду його заяви винесено рішення про відмову в призначенні пенсії через відсутність страхового стажу.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено порядок підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду України.
У постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 336/1272/19 зазначено, що «порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачає можливість лише встановлення судом факту належності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо зазначені в ньому прізвище, ім`я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В усіх інших випадках підтвердження наявного трудового стажу здійснюється підрозділами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, яке (рішення) може бути предметом оскарження у встановленому законом порядку. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду».
Верховний Суд у постанові від 25 травня 2022 року у справі № 363/1099/21 вказував, що «у судовому порядку не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України в позасудовому порядку, відмова цього органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.»
У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2021 року у справі № 947/14019/20 викладено висновок про те, що «встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду. З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що в окремому провадженні не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не в судовому порядку».
Встановлення судом факту належності документа, що підтверджує трудовий стаж, можливе лише у випадку, якщо зазначені в ньому прізвище, ім`я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В усіх інших випадках підтвердження наявного трудового стажу здійснюється підрозділами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, яке може бути предметом оскарження у встановленому законом порядку.
З наданих заявником до суду копії реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що зазначені в них реєстраційний номер облікової картки платника податків ( НОМЕР_2 , без номера) не відповідає реєстраційному номеру облікової картки платника податків НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Отже, в даному випадку підтвердження наявного трудового стажу має здійснюватись підрозділами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, яке (рішення) може бути предметом оскарження у встановленому законом порядку.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2023 року у справі № 214/1309/21 зазначено, що: «до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.
Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі».
Судом встановлено, що рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з не зарахуванням страхового стажу періоду роботи з 2006 по 2025 роки. 
Водночас у своєму рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області роз`яснило заявнику, що рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» може бути оскаржено до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.
ОСОБА_1 отримавши відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з не зарахуванням страхового стажу періоду роботи з 2006 по 2025 роки, у встановленому законом порядку їх не оскаржив.

Аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування за період роботи з 2013 по 2025 р.р. (включно) та Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період роботи з 2006 по 2011 р.р не підлягає розгляду у порядку окремого провадження.
Відмова відповідного управління Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії по інвалідності може бути оскаржене ОСОБА_1 до суду в порядку адміністративного судочинства, відповідно до КАС України, оскільки згідно пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Суд першої на вищезазначене уваги не звернув, помилково розглянув справу по суті, не врахувавши, що заява про встановлення факту страхового стажу для призначення пенсії не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.
У постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року зазначено: «Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в аналізі застосування частини шостої статті 294 ЦПК України виходить з того, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства.
Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства».
Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
У зв`язку з викладеним, рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів закриттю.
Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.
У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Колегія суддів вважає, що є підстави для перерозподілу судових витрат, оскільки за результатами апеляційного перегляду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та провадження у справі закрито. 
За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір в сумі 3633,60 грн, проте сума судового збору, яка підлягала сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2025 року становить 726,72 грн (3028 х 0,2) х 150% х 0,8 (коефіцієнт для пониження відповідного розміру ставки судового збору, оскільки апеляційну скаргу подано через систему «Електронний суд»)).
Отже, з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 726,72 грн.
Разом з тим, колегія суддів роз`яснює, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 377, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2025 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, код ЄДРПОУ 20551088, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 726,72 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 15 січня 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є. Є. Мальцева