ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/6274/25 	
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області щодо не нарахування та невиплати при звільненні 24.07.2023 р. ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану оплачувану відпустку в 2021, 2022 роках;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані основні та додаткові щорічні оплачувані відпустки з 2021 р. по 2022 р. (за 2021 рік - 30 діб основної, за 2022 - 30 діб основної та 01 доба додаткової, а в сукупності 61 день). 
Позовна заява обґрунтована тим, що, позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію України» (за власним бажанням) з 28 липня 2023 року. Разом з тим, за 2021 рік та 2022 рік позивачем не використано 61 день відпустки, за які не була сплачена грошова компенсація при звільненні. 
ОСОБА_1 стверджує, що звертався до відповідача щодо досудового врегулювання спору про невиплату компенсації за невикористану оплачувану відпустку. Проте, на день звернення до суду з позовною заявою, грошова компенсація не була виплачена. Позивач вважає, що він має право на отримання грошової компенсації за невикористану оплачувану відпустку, а тому бездіяльність відповідача щодо невиплати такої вважає протиправною.
Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечує. Так, зокрема, зазначає, що Відповідно до п. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» грошова компенсація виплачується поліцейським за невикористану відпустку у році звільнення. Тривалість такої відпустки обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.
Представник відповідача зазначає, що наказом ГУНП в Закарпатській області від 24.07.2023 р. № 136 о/с року відповідно до ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.7 (за власним бажанням) ОСОБА_1 з 28 липня 2023 року. Невикористана частина чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році склала 15 календарних днів.
Представник наголошує, що безпідставною є вимога позивача про визнання бездіяльності ГУНП в Закарпатській області щодо невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки, оскільки при звільненні зі служби йому було повністю виплачено компенсацію за 15 днів невикористаної відпустки у 2023 році у відповідності до п.10 с.93 Закону України «Про Національну поліцію».
На підставі наведеного представник відповідача вважає, що всі позовні вимоги до відповідача є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 24.07.2023 р. № 136о/с року відповідно до ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого слідчого відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 28 липня 2023 року. 
У даному наказу зазначено, що невикористана частина чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році склала 15 календарних днів.
30.12.2024 р. позивач звернувся з запитом до ГУНП в Закарпатській області, про отримання інформації щодо кількості невикористаних відпусток ОСОБА_1 в період з 2021 р. по 2023 р.; щодо відпусток, які були невикористані, однак компенсовані в грошовому еквіваленті; щодо інформації про механізм нарахування грошових коштів за невикористану відпустку, а також величину такого нарахування враховуючи зайняття посади слідчого, спеціального звання «лейтенант», а також вислугу років.
Листом від 14.01.2025 р. № 5658-2025 УФЗБО ГУНП в Закарпатській області надало відповідь позивачу та вказало, що відповідно до статей 92 та 93 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 не використано за 2021 рік щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 30 календарних днів; за 2022 рік щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 30 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку за стаж служби в поліції у кількості 01 календарний день.
Компенсація за дні невикористаних відпусток за 2021-2022 роки на момент звільнення позивача з ГУНП в Закарпатській області не виплачувалась, так як відповідно до нормативно-правових документів з питань грошового забезпечення поліцейських (Наказ МВС від 06.04.2016 р. № 260) така компенсація передбачалася тільки за рік звільнення. Відповідно, на момент звільнення було нараховано та виплачено компенсацію за 15 днів невикористаної відпустки за 2023 рік у розмірі 11732,00 грн.
23.04.2025р. позивачем направлено запит до ГУНП в Закарпатській області, в якому просив здійснити нарахування компенсації за невикористані дні відпустки та інфляційні витрати 3% у найкоротший термін. 
Листом УФЗБО ГУНП в Закарпатській області від 07.05.2025 р. № 59346-2025 на запит позивача надано відповідь, що відповідно до даних бухгалтерського обліку, станом на день звільнення з позивачем проведено повний розрахунок відповідно до діючих на той час нормативних документів з нарахування грошового забезпечення поліцейським. А саме, відповідно до діючої на серпень 2023 року редакції Наказу МВС від 06.04.2016 р. № 260 така компенсація передбачалася тільки за рік звільнення. Відповідно, на момент звільнення було нараховано та виплачено компенсацію за 15 днів невикористаної відпустки за 2023 рік у розмірі 11732,00 грн. Враховуючи викладене, підстав для проведення додаткових виплат станом на травень 2025 року в УФЗБО ГУНП немає.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не виплати під час звільнення передбаченої нормами законодавства України грошової компенсації протиправною, з метою захисту порушеного права позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентуються нормами Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII.
Положеннями ст. 92 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Згідно з ст. 93 Закону № 580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
Разом з тим, відповідно до ст. 93 Закону № 580-VIII, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік. Так, право на отримання грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки гарантоване нормами трудового законодавства.
Зокрема, ст. 83 Кодексу законів про працю України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. № 504/96-ВР передбачено, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Вказане кореспондується також з положеннями спеціального законодавства, що регулюють порядок проходження служби в поліції. Так, відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону № 580-VIII, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Право на своєчасне і в повному обсязі отримання грошового забезпечення та інші компенсаційних виплат відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України є однією з гарантій професійної діяльності поліцейського, передбачених нормами ч. 10 ст. 62 Закону № 580-VIII.
Не виплату позивачу спірної грошової компенсації відповідач аргументує тим, що спірні невикористані відпустки стосувалися періодів, що передували року звільнення, тому норми Закону № 580-VIII не передбачають можливість отримання за такі грошову компенсацію. 
Вирішуючи обґрунтованість таких доводів суб`єкта владних повноважень, суд враховує правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах. Так, питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, було предметом неодноразового дослідження Верховного Суду у постановах від 19.01.2021 р. у справі № 160/10875/19 та від 30.11.2022 р. у справі № 640/85/20.
У вказаних постановах Верховний Суд вказав на те, що правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч. 8, 11 ст. 93 Закону № 580-VIII. Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд звернув увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Згідно з листом УФЗБО ГУНП в Закарпатській області від 07.05.2025 р. № 59346-2025 на момент звільнення ОСОБА_1 було нараховано та виплачено компенсацію за 15 днів невикористаної відпустки за 2023 рік у розмірі 11732,00 грн. 
Відповідно до листа УФЗБО ГУНП в Закарпатській області від 14.01.2025 р. № 5658-2025 ОСОБА_1 не використано за 2021 рік щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 30 календарних днів; за 2022 рік щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 30 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку за стаж служби в поліції у кількості 01 календарний день. Компенсація за дні невикористаних відпусток за 2021-2022 роки на момент звільнення позивача з ГУНП в Закарпатській області не виплачувалась.
Відтак суд зазначає, що позивачу при звільненні підлягала виплата компенсації за всі невикористані під час служби в Національній поліції України дні відпустки, як щорічної, так і додаткової.
Оскільки під час проходження служби позивач не використав частину щорічних і додаткових відпусток та не отримав за них грошову компенсацію при звільненні, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не було проведено з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні таких відпусток, а тому слід зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити таку грошову компенсацію, з урахуванням розміру грошового забезпечення станом на день звільнення із служби в поліції, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити. 

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції: 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік; 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки та 01 календарний день додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2022 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 40108913) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) грошової компенсації за невикористані календарні дні основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції: 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік; 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки та 01 календарний день додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2022 рік.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 КАС України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя	П.П.Микуляк