ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2025 р.	Справа № 588/1770/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.11.2025 (головуючий суддя І інстанції: Огієнко О.О) по справі №588/1770/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції   
про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.09.2025 серія БАД 517885 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн.; 
- провадження у адміністративній справі закрити. 
В обґрунтування позову зазначив, що факт вчинення ним адміністративного правопорушення не доведений, на місці зупинки працівник патрульної поліції не надав відповідних доказів. Продемонстрований відповідачем відеозапис, не містить фіксування наявності дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» на шляху, яким рухався автомобіль позивача, та, відповідно не виконання ним вимог цього знаку. 
З урахуванням наведеного, вважав спірну постанову протиправною та просив суд її скасувати.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.11.2025 позов задоволено. 
Департамент патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просив апеляційний суд скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог скарги зазначає, що факт правопорушення позивачем ПДД зафіксований відеозаписом зі службового відеореєстратора, з якого вбачається, що службовий транспортний засіб УПП в Сумській області ДПП рухається в м. Суми по вул. Героїв Крут, в цей час у зустрічному напрямку позивач, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia Combi, номерний знак НОМЕР_1 , ігноруючи вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» зі смуги, яка дозволяє рух тільки прямо, здійснює поворот ліворуч до АЗС «Маршал». 
Крім того, відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського зафіксовано розміщення дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» над проїзною частиною та дублюючий дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» розміщений над проїзною частиною безпосередньо перед перехрестям, що підтверджує розміщення цих дорожніх знаків по напрямку та траєкторії руху транспортного засобу під керуванням позивача.
Зазначає, що наведені вище відеозаписи є належними доказами, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, проте судом не вірно надано їм оцінку, що призвело до невірного вирішення справи.
Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.229, ч.1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.09.2025 серія БАД 517885 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн.
В постанові зазначено, що позивач 25.09.2025 о 12 год. 07 хв. у м. Суми по вул. Героїв Крут,26, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia Combi д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а саме зі смуги, з якої дозволено рух тільки прямо здійснив рух ліворуч, чим порушив вимоги п.33.5.16 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Також в постанові міститься посилання на відеофіксування порушення відеорегистратором та нагрудною камерою.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки надані докази не доводять факту порушення. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Закон України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ (далі по тексту - Закон №3353-ХІІ) регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Відповідно до ст.14 Закону №3353-ХІІ учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі по тексту - ПДР України).
Згідно п.1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п.2.3 б ПДР України водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою.
Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками
Відповідно до п.8.2 ПДР України дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. 
Відповідно до п. 5.16 розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України - Інформаційно - вказівним знаком є «Напрямки руху по смугах». Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. 
Відповідно п.33.5 «Інформаційно-вказівні знаки» ПДР України - дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги. Дія знаку, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 «Напрямки руху по смугах» або 5.18 «Напрямок руху по смузі», установлені на ньому, не дають інших вказівок.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», будь - яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій, керуючи транспортним засобом зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.
Згідно ч.1 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами частини першої-третьої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель фото - і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Отже, приписами ст.ст.31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За визначенням ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху є недоведеним, оскільки відеозапис з відеореєстратора не містить фактичних даних про місце установлення та зображення дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», у порушенні вимог якого позивач визнаний винним, а відтак відсутні докази правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Згідно оспорюваної постанови, позивач 25.09.2025 о 12 год. 07 хв. у м. Суми по вул. Героїв Крут, 26, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia Combi д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а саме зі смуги, з якої дозволено рух тільки прямо здійснив рух ліворуч, чим порушив вимоги п.33.5.16 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. 
У графі 7 «До постанови додаються» до вказаної постанови додано відео з відеореєстратора Xiaomi Yi Car DVR та Motorola Solutions VB-400 № 471980 (а.с.3).
Судді ВС підкреслюють, що відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) вносить постанову по справі.
Відповідно до ст. 284 КУпАп постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову дату розгляду справ; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, окрім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.
Зазначеною нормою КУпАП не передбачено зазначення номеру технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.
Колегія суддів не погоджується із оцінкою судом першої інстанції відеозапису з відеореєстратора Xiaomi Yi Car DVR (відеозапис video_2025-09-26_08-15-42.MP4), оскільки останній містить інформацію щодо руху службового транспортного засобу відповідача в м. Суми по вул. Героїв Крут, та руху в цей час у зустрічному напрямку транспортного засобу Skoda Octavia Combi, номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив поворот ліворуч до АЗС «Маршал». 
Відеозапис фіксує рух автомобіля позивача по вул. Героїв Крут в м.Суми , здійснення повороту ліворуч та до зупинки автомобіля працівниками поліції.
Крім того, відеозаписом з нагрудної відеокамери Motorola Solutions VB-400 №471980 (clip-0.mp4) поліцейського зафіксовано факт розміщення дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» над проїзною частиною та дублюючого дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», розміщеного над проїзною частиною безпосередньо перед перехрестям, що спростовує доводи позивача про відсутність розміщення цих дорожніх знаків по напрямку та траєкторії руху по вул. Героїв Крут м. Суми транспортного засобу під керуванням позивача.
Колегія суддів зазначає, що зазначені відеозаписи є належними, допустимими та достатніми доказами, які підтверджують факт того, що позивач, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 "Напрямки руху по смугам", а саме зі смуги з якої дозволено рух тільки прямо здійснив рух ліворуч, порушивши тим самим вимоги п.33.5.16 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП. 
Висновки суду першої інстанції про те, що відеозапис з відеореєстратора не містить фактичних даних про місце установлення та зображення дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», у порушенні вимог якого позивач був визнаний винуватим, є необґрунтованими, оскільки не спростовують факту наявності вказаного знаку, яким було дозволено рух позивачу тільки прямо, та, як наслідок, порушення позивачем вимог ПДР України.
Колегія суддів зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським, встановлено особу позивача, роз`яснено його права, передбачені приписами КУпАП, вислухані пояснення позивача, ознайомлено останнього з доказами по справі, з`ясовано обставини правопорушення.
Враховуючи, доведення відповідачем належними доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП, постанова від 25.09.2025 є такою, що прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством, а тому відсутні правові підстави для її скасування.
Натомість, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи , у зв`язку з чим останній дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
За приписами п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду даної справи в задоволені позову відмовлено, враховуючи приписи ст.139 КАС України, не підлягають відшкодуванню на користь позивача понесені ним судові витрати.
Керуючись статтями 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.11.2025 по справі №588/1770/25 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова