ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/11674/25 Справа № 214/4558/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/4558/16-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
заявниця - ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Сенс Банк», ОСОБА_2 , Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєва Євгенія Олександрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2025 року, яка постановлена суддею Ткаченком А.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 жовтня 2025 року, - 

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого документу частково таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 214/4558/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заява мотивована тим, що приватним виконавцем Афанасьєвою Є.О. відкрито виконавче провадження № 71955721 постановою від 06.06.2023 з виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року та зазначено суму стягнення 27 682 долари США 40 центів.
Натомість, в рамках виконавчого провадження вже було реалізовано майно боржника ОСОБА_2 на суму 251 000,00 грн., що на дату реалізації майна становило 9 207,70 доларів США, а отже сума, пред`явлена до виконання виконавчого листа повинна бути меншою на 9 207 доларів США 70 центів, оскільки борг частково сплачено стягувачу.
Просила суд визнати таким, що частково не підлягає виконанню виконавчий лист у справі № 214/4558/16-ц, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на виконання рішення суду від 31 жовтня 2019 року, на суму раніше реалізованого в рахунок погашення заборгованості майна, а саме 9 207 доларів США 70 центів. 
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про задоволення заяви про визнання виконавчого документу частково таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не надано належної оцінки всім доводам заяви та не враховано факт звернення стягнення на майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №60911065, а тому сума заборгованості у виконавчому листі має бути зменшена.
Факт спрямування коштів на погашення заборгованості може бути підтверджено матеріалами кредитної справи за кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19 грудня 2007 року та за договором іпотеки № 0319/1207/45-010-Z-1 від 19 грудня 2007 року, а тому заявниця просить суд апеляційної інстанції витребувати у АТ «Сенс Банк» вказану кредитну справу.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник АТ «Сенс Банк»  зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог,доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року у справі № 214/4558/16-ц позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа–Банк», заборгованість за кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року за період з 02.02.2016 по 01.08.2016, в загальному розмірі 27682 доларів 40 центів США, яка включає заборгованість за кредитом – 327 доларів 32 центи США, по процентам – 1805 доларів 73 центи США, суму дострокового стягнення кредиту – 25549 доларів 35 центів США. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа–Банк», заборгованість за кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року станом на 01.08.2016 року, в розмірі 5659 доларів 72 центи США, яка включає заборгованість по процентам. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа–Банк», судові витрати в сумі 7251 грн. 09 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа–Банк», судові витрати в сумі 5143 грн. 94 коп.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року залишено без змін.
Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області АфанасьєвоюЄ.О. відкрито виконавче провадження № 71955721 від 06.06.2023 відносно ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу частково таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 214/4558/16-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості та безпідставності.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "ІммобільяреСаффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.
Згідно з вимогами, передбаченими частиною 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).
Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа–Банк», заборгованість за кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року за період з 02.02.2016 по 01.08.2016, в загальному розмірі 27682 доларів 40 центів США, яка включає заборгованість за кредитом – 327 доларів 32 центи США, по процентам – 1805 доларів 73 центи США, суму дострокового стягнення кредиту – 25549 доларів 35 центів США; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа–Банк», заборгованість за кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року станом на 01.08.2016 року, в розмірі 5659 доларів 72 центи США, яка включає заборгованість по процентам; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа–Банк», судові витрати в сумі 7251 грн. 09 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа–Банк», судові витрати в сумі 5143 грн. 94 коп.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зроблено такі висновки: «зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальнее виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці».
В матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання ОСОБА_3 рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року.
Доводи боржниці ОСОБА_3 про те, що судом не враховано факт звернення стягнення на майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №60911065, а тому сума заборгованості у виконавчому листі має бути зменшена, колегією суддів не приймаються, оскільки жодних доказів щодо звернення стягнення саме у порядку виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року суду не надано, як і не заявлено відповідних клопотань щодо витребування матеріалів вказаного виконавчого провадження. 
Заявлене ж боржницею ОСОБА_3 клопотання у суді апеляційної інстанції про витребування доказів (матеріалів кредитної справи за кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19 грудня 2007 року та за договором іпотеки № 0319/1207/45-010-Z-1 від 19 грудня 2007 року) колегією суддів було відхилено, як таке, що подано з порушенням вимог ЦПК України.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню відсутні.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2025 року

Головуючий: 

Судді: